ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и
26 грудня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 160/9405/23	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу   ОСОБА_1 , 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 липня 2023 року (суддя Бухтіярова М.М.) 
у справі № 160/9405/23      
за позовом ОСОБА_1 ,
до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, 
про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -        
                                                    ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області,  в якому просив:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області щодо застосування обмеження під час виплати пенсії по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків ОСОБА_1 з 01.12.2022 максимальним розміром;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області здійснювати виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_1 в розмірі фактичних збитків з 01.12.2022 без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС I категорії, з червня 2007 року є особою з інвалідністю ІІ групи із втратою 70% працездатності, до 01.12.2022 отримував пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV. З 01.12.2022 позивач за власним бажанням перейшов на пенсію по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII. З 01.12.2022 відповідачем здійснено перерахунок пенсії, розмір якої з надбавками склав 59669,02 грн. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 24.02.2023 розмір пенсії було проіндексовано і склав 61169,02 грн. Проте, відповідачем безпідставно обмежено пенсію по інвалідності максимальним розміром та виплачується у сумі 20930,00 грн. з посиланням на ст.67 Закону № 796-XII.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 липня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.
Суд дійшов висновку, що обмежуючи пенсію позивача з 01.12.2022 її максимальним розміром згідно ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ч.1 ст. 2 Закону України «Про заходи законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», відповідач діяв у відповідності до вимог чинного законодавства. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Позивач зазначає, що суд першої інстанції мав врахувати, що пенсія позивачу призначена з 28.03.1997 за ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і на той час Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» не було, тому цей Закон до цієї справи застосовувати неможна. Також позивач посилається на правову позицію Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а, що у разі існування неоднозначного або множинного трактування прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосовувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.   Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом. Тому, оскільки пенсія позивачу виплачується з 28.03.1997, підстави для застосування максимального розміру пенсії при виплаті позивачу відсутні.
Відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, відповідно до поданого відзиву на апеляційну скаргу просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін як законне та обґрунтоване. Відповідач вважає, що норму п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» не можна тлумачити як підставу для скасування обмеження максимального розміру пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом. Відповідач вказує, що ця норма не скасовує обмеження розміру пенсії позивача, а лише визначає, що до моменту, коли розмір пенсії не відповідатиме встановленому максимальному розміру, виплата такої пенсії здійснюється без підвищень, доплат та інших перерахунків. В даному випадку внаслідок перерахунку пенсії позивача її розмір перевищив максимальний. Оскільки таке перевищення є результатом перерахунку в період дії як загальної норми ч.1 ст.2 Закону № 3668-VI, так і ч.3 ст.67 Закону № 796-XII, то до спірних правовідносин підлягає застосуванню обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. 
Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС I категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 13.05.2019, та особою з інвалідністю II групи (посвідчення серії НОМЕР_2 від 22.05.2007) із втратою 70 % працездатності.
З  28.03.1997 позивачу призначена пенсія по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, в розмірі фактичних витрат відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Згідно із відомостями з пенсійної справи, позивачем неодноразово ініційовано перехід на інший вид пенсії та здійснювались перерахунки його пенсії.
У період з 01.10.2017 по 01.12.2022 позивач отримував пенсію по інвалідності ІІ групи в розмірі пенсії за віком відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
З 01.12.2022 позивача за його заявою переведено на пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
З 01.12.2022 відповідачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 і від 26 вересня 2012 року № 886» від 09 грудня 2021 року №  1307 відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача з 01 грудня 2022 року, розмір якої з надбавками склав 59669,02 грн. 
Згідно із протоколом перерахунку та алгоритмом розрахунку пенсії по пенсійній справі №912420160277 розмір пенсії позивача з 01.12.2022 в сумі 59669,02 грн. визначений з урахуванням заробітної плати за березень 1987 року та виходячи з 70% фактичних збитків (% втрати працездатності), де: 58402,22 грн. - основний розмір пенсії (83431.74282 грн.х70%); 379,60грн. - додаткова пенсія особі з інвалідністю II групи внаслідок Чорнобильської катастрофи; 837,20грн. - підвищення інвалідам армії, прирівняних до осіб з інвалідністю внаслідок війни II групи (2093 грн.х40%); 50,00 грн. - цільова допомога особам з інвалідністю II групи.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 24.02.2023 розмір пенсії проіндексовано на коефіцієнт 1,197 і склав 61169,02 грн. 
Однак максимальний розмір пенсійної виплати з обмеженням її граничного розміру на рівні десяти прожиткових мінімумів з 01.12.2022 складає 20930,00 грн. (2093 грн.х10), що сторонами не заперечується. 
Не погодившись з обмеженнями розміру пенсії, позивач 05.04.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою щодо пенсійного забезпечення.
Листом №19808-14688/П-01/8-0400/23 від 01.05.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомлено позивачу, що з 01.12.2022 його переведено на пенсію по інвалідності за нормами Закону України від 28.02.1992 № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Згідно статті 67 Закону № 796 максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Законом України від 02 грудня 2021 року № 1928-ІХ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з 1 грудня 2022 року розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлено на рівні 2093,00 грн. Оскільки розмір пенсійної виплати перевищує десять прожиткових мінімумів, тому пенсія виплачується з урахуванням вимог статті 67 Закону № 796 у розмірі 20930,00 грн.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо обмеження максимальним розміром пенсії з 01.12.2022, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає за необхідне зазначити таке.
Як встановлено судом вище, позивачу призначена пенсія по інвалідності відповідно до вимог ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII. 
Відповідно до статті 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII, пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Відповідно до  статті 54 цього Закону  пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Дружинам (чоловікам), які втратили годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою.
В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.
В усіх випадках розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, не можуть бути нижчими: для I групи інвалідності - 6000 гривень; для II групи інвалідності - 4800 гривень; для III групи інвалідності - 3700 гривень; для дітей з інвалідністю - 3700 гривень.
Розміри пенсії, передбачені частиною третьою цієї статті, починаючи з 2022 року щороку з 1 березня індексуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з урахуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої  статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За змістом частини першої та другої  статті 67 Закону №796-ХІІ  конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. Пенсії, передбачені цим  Законом, підвищуються відповідно до частини другої  статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Як правильно вказано судом першої інстанції, Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 №107-VI  були внесені зміни до Закону 796-XII, а саме: статтю 67 доповнено частиною третьою, згідно якої максимальний розмір пенсій, призначених відповідно до цього  Закону  (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцять мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої  статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Вказані зміни, внесені   Законом №107-VI, визнані рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 неконституційними.
У подальшому, обмеження максимального розміру пенсії були введені  Законом України «Про заходи законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи« від 08.07.2011 № 3668-VI, який набрав чинності 01.10.2011, (в редакції на час здійснення перерахунку пенсії позивача) максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до    Митного кодексу України,    законів України "Про державну службу",    "Про прокуратуру",    "Про статус народного депутата України",    "Про Національний банк України",    "Про Кабінет Міністрів України",    "Про дипломатичну службу",    "Про службу в органах місцевого самоврядування",    "Про судову експертизу",    "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи",    "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів",    "Про наукову і науково-технічну діяльність",    "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб",    "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування",    "Про пенсійне забезпечення",    "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України",    не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Також відповідно до ч.3 ст.67 Закону № 796-XII в редакції на час виникнення спірних правовідносин максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною)  не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Відтак, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону № 3668-VІ, зокрема,    Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений    цим Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.
Вказана позиція узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 2 травня 2018 року у справі №704/87/17, від 3 квітня 2018 року у справі №361/4922/17, від 15 травня 2019 року у справі №554/4191/17, від 21 листопада 2019 року у справі №161/14321/16-а, від 10 грудня 2020 року у справі №580/492/19.
З приводу застосування до спірних відносин приписів пункту 2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 3668-VI суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Згідно з абзацом першим пункту 2 розділу  ІІ  «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №3668-VI  обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим  Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Абзацом другим пункту 2 розділу  ІІ  «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №3668-VI  визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим  Законом  і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим  Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої  статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.
Виходячи з аналізу наведених норм, суд першої інстанції правильно зазначив, що вказані норми  Закону №3668-VI    стосуються виплат пенсії, призначеної до 01 жовтня 2011 року, та розмір якої на час призначення перевищував встановлений цим  Законом  її максимальний розмір. Виплата таких пенсій здійснюється без підвищень, доплат та інших перерахунків до того моменту, коли встановлений максимальний розмір пенсії відповідатиме розміру відповідної пенсії.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10.12.2020 у справі № 580/492/19.
В спірному випадку, як вбачається з матеріалів справи, розрахункова величина розміру пенсійних виплат позивача станом на жовтень 2011 року не перевищувала визначеного законом максимального розміру.
Крім того, за матеріалами пенсійної справи позивача станом на жовтень 2011 року позивач отримував пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а з січня 2012 року позивачу знову розпочато виплату пенсії за Законом № 796-XII, розмір якої становив 8220 грн. 
Отже в даному випадку норма пункту 2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 3668-VI не скасовує обмеження розміру пенсії позивача, а лише визначає, що до моменту, коли розмір пенсії не відповідатиме встановленому максимальному розміру, виплата такої пенсії здійснюється без підвищень, доплат та інших перерахунків.
Наведені в пункті 2 розділу  ІІ  Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI  норми є спеціальними, оскільки їх дія розповсюджується на окрему групу суб`єктів, яка обумовлена певними особливостями (зокрема, осіб, пенсія яким призначена до набрання чинності цим  Законом, в яких розмір пенсії перевищує максимальний розмір пенсії, встановлений цим  Законом  тощо).
Тобто ця норма не регулює питання обмеження максимальним розміром пенсії осіб, у яких на 1 жовтня 2011 року вона не досягала максимального розміру (десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність).
Суд апеляційної інстанції також вважає прийнятним врахування судом першої інстанції висновків Верховного Суду в постанові від 24.06.2020 у справі № 580/234/19, що положення цього пункту спрямовані на врегулювання питань, які виникають у зв`язку із застосуванням  Закону № 3668-VI  щодо осіб, права яких внаслідок такого застосування могли підлягати звуженню. У зв`язку з цим положення пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI, а саме усі його чотири абзаци, застосовуються у системному зв`язку між собою.
Аналіз пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI дає підстави для висновку, що метою вказаної норми є деталізація умов дії положень статті 2 цього ж Закону лише щодо категорії пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом та перевищує встановлений максимальний розмір пенсії.
Аналогічного висновку щодо застосування пункту 2 розділу ІІ Закону № 3668-VI дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 22 грудня 2022 року у справі №440/4371/18, від 25 січня 2023 року у справі № 380/12268/20.
Разом з тим, тлумачення пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI в контексті розмежування пенсіонерів на дві категорії: 1) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 1 жовтня 2011 року і розмір якої перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений Законом № 3668-VI, 2) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 1 жовтня 2011 року, але розмір якої не перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, може призвести до порушення принципів рівності й справедливості, спотворення розуміння сутності обов`язку держави щодо гарантування права застрахованих осіб на пенсію.
Виокремлення осіб другої зазначеної вище групи, без застосування до них положень пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI, може призвести до здійснення їм подальших перерахунків (підвищень, індексацій, тощо) пенсій з можливим перевищенням встановленого статтею 2 даного Закону обмеження максимального розміру пенсії, що ставить у нерівне становище з пенсіонерами першої виділеної вище групи.
Такий підхід відповідно до пункту 3 частини першої статті 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» від 6 вересня 2012 року №5207-VI вважається непрямою дискримінацією - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.
При цьому, суд, враховуючи висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 380/12268/20, зазначає, що норми пункту 2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 3668-VI є лише частиною вказаного нормативно-правового акта, не дублюються іншими актами, встановлюють межі застосування норм інституту "обмеження максимального розміру пенсії" за колом осіб в момент набуття чинності Закону №3668-VI та спрямовані на збереження соціальних прав і інтересів в сфері пенсійних відносин, реалізація яких мала місце до набуття вступу в силу даного Закону.
Разом з тим, з часу набрання чинності вказаним Законом він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України (зокрема, призначені (перераховані) відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону №3668-VI).
Норми статті 2 Закону №3668-VI також кореспондуються з положеннями частини третьої статті 67 Закону № 796-XII.
Відтак, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону № 3668-VI, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.
Такий висновок узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 05.09.2023 по справі №120/1602/23.
В спірному випадку за встановлених судом обставин вбачається, що внаслідок перерахунку пенсії позивача її розмір перевищив максимальний та становив 59669,02 грн.
Оскільки таке перевищення стало результатом перерахунку в період дії загальної норми частини першої статті 2 Закону № 3668-VI, то до регулювання спірних правовідносин слід застосовувати положення вказаної статті, яка встановлює обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
Зазначені положення Закону №3668-VI та частини третьої статті 67 Закону № 796-XII неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому обов`язкові для застосування. Крім того, останні відповідають критерію якості закону, є чіткими та однозначними, а також мають легітимну мету. Практика Верховного Суду у цій категорії спорів є сталою та відповідає критерію єдності практики.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції  дійшов правильного висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, підстави для задоволення позовних вимог відсутні. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим передбачені  ст.317 КАС України  підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні. 
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд                                                    
ПОСТАНОВИВ: 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 липня 2023 року у справі № 160/9405/23 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України. 
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко