КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

апеляційне провадження №22-ц/824/15560/2023
справа №755/11427/22
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
23 листопада 2023 року                                                                                                     м.Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
судді-доповідача       Поліщук Н.В.
суддів                         Мережко М.В., Соколової В.В.
за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 серпня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Притули Н.Г.,
у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра", третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Світ Фінансів" про встановлення факту, що має юридичне значення,-
 
встановив:
У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про встановлення факту, що має юридичне значення.
Позовні вимоги мотивує тим, що 22 липня 2008 року позивачка підписала кредитний договір №66/П/82/2008-840 ID НОМЕР_1 з ВАТ "Комерційний банк "Надра", не читаючи його.
До 14 січня 2022 року позивачка точно не пам`ятала чи читала вона вищевказаний кредитний договір, оскільки в цей день у позивачки сильно боліла голова і тому в повному обсязі вона не розуміла свої дії і не пам`ятала, що з нею трапилось. Лише 14 січня 2022 року згідно висновку «Звіту про результати опитування з використанням поліграфа» чітко доведено, що позивачка не усвідомлювала зміст кредитного договору, коли його підписувала; працівники банку не роз`яснили умови договору.
Мотивуючи наведеним, просить суд встановити факт того, що ОСОБА_1 22 липня 2008 року підписала кредитний договір №66/П/82/2008-840 ID НОМЕР_1 з ВАТ "Комерційний банк "Надра", не читаючи вищевказаний кредитний договір, а тому на час підписання кредитного договору ОСОБА_1 не були відомі умови вищевказаного кредитного договору і вона не усвідомлювала зміст вищевказаного кредитного договору, коли його підписувала.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 17 серпня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що позиція позивачки базувалась на висновках "Звіту про результати опитування з використанням поліграфа" згідно яких чітко доведено, що позивачка не усвідомлювала зміст кредитного договору. Станом на тепер висновки є чинними і мають юридичну силу.
Вказує, що суд першої інстанції не надав правової оцінки вищевказаним висновкам, отже не з`ясував обставини, що мають значення для справи.
Посилається на те, що судом першої інстанції відмовлено у задоволенні клопотання про допит свідків.
Уважає, що спір у цій справі стосується питання, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Справа становить значний суспільний інтерес, а також має виняткове значення для позивачки.
Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 серпня 2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.
10 листопада 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив ПАТ "КБ "Надра" в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на апеляційну скаргу, у якому просить суд у задоволенні апеляційної скарги відмовити, оскаржуване рішення залишити без змін.
В обґрунтування відзиву вказує, що відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28 вересня 2020 року №1764 відкликано повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «НАДРА», делеговані Білій І.В. рішенням виконавчої дирекції Фонду від 22 червня 2020 року №1179 «Про деякі питання здійснення ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА».
Окрім того, вказує, що право вимоги за кредитним договором №66/П/82/2008-840 від 22 липня 2008 року, укладеним з ОСОБА_1 було відступлено ТОВ «Світ Фінансів» по лоту №GL3N216952 від 30 березня 2020 року.
Уважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими.
Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а  рішення суду першої інстанції - без змін.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та представник позивачки - адвокат Тізул О.І. доводи апеляційної скарги підтримали.
Представник відповідача - Музичук Л.В. проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на правильність висновків суду першої інстанції.
Представник третьої особи ТОВ «Світ Фінансів» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності представника третьої особи.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відмовивши у задоволенні позову, суд першої інстанції вказав, що позивачка не обґрунтувала при зверненні до суду які особисті чи майнові права у неї виникнуть, зміняться чи припиняться внаслідок встановлення вказаного нею факту. Суд зазначив, що позивачка не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про визнання недійсним договору, зокрема з тих підстав, що вона під час підписання договору не розуміла значення своїх дій.
Установлено, що 22 липня 2008 року між ВАТ «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №66/П/82/2008-840 ID856929, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит в сумі 105 715,66 доларів США для придбання квартири АДРЕСА_1 (а.с.18-21, 201-202, 2017).
22 липня 2008 року в забезпечення вищевказаного кредитного договору між ВАТ «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, за умовами якого предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1 (а.с. 203-204, 218).
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 22 грудня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ "Надра" про визнання недійсним кредитного договору відмовлено (а.с.119-125).
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 12 лютого 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 27 березня 2014 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ "КБ "Надра", третя особа: приватний нотаріус Київського МНО Кобелєва А.М. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відмовлено (а.с.127-132).
Згідно договору про відступлення права вимоги №GL3N216952 від 29 травня 2020 року до ТОВ «Світ Фінансів» перейшло право вимоги за кредитним договором №66/П/82/2008-840 від 22 липня 2008 року, укладеним з ОСОБА_1 (а.с. 114-116, 155-157, 171-173).
Відповідно до частини 1 статті 15, частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права, особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі його порушення, невизнання чи оспорювання.
За змістом статей 3, 15, 16 ЦК України правовою підставою для звернення до суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.
Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, слід виходити із його ефективності і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16 (провадження № 12-88гс19) та багатьох інших.
Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19, пункт 63), від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.13), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19, пункт 98).
Вирішуючи спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.
Таким чином, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права та забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.
Звертаючись до суду із позовною заявою із встановленням факту, позивачка просить встановити факт того, що  ОСОБА_1 22 липня 2008 року підписала кредитний договір №66/П/82/2008-840 ID НОМЕР_1 з ВАТ "Комерційний банк "Надра", не читаючи вищевказаний кредитний договір, а тому на час підписання кредитного договору ОСОБА_1 не були відомі умови вищевказаного кредитного договору і вона не усвідомлювала зміст вищевказаного кредитного договору, коли його підписувала.
Разом з тим, за приписами чинного законодавства встановлення юридичного факту за судовим рішенням відбувається за умови, якщо  згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення;  заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право
Позивачка в межах цієї справи просить установити обставини, які самі по собі не є юридичним фактом, натомість такі підлягають з`ясуванню та доведенню в межах вирішення спору щодо недійсності кредитного договору, у разі виникнення такого.
З огляду на наведене, слід констатувати, що встановлення фактів того, що ОСОБА_1 22 липня 2008 року підписала кредитний договір №66/П/82/2008-840 ID НОМЕР_1 з ВАТ "Комерційний банк "Надра" - не читаючи вищевказаний кредитний договір, а тому на час підписання вищевказаного кредитного договору ОСОБА_1 не були відомі умови вищевказаного кредитного договору і вона не усвідомлювала зміст вищевказаного кредитного договору, коли його підписувала -  не є передбаченим законом чи договором способом захисту.
Доводи апеляційної скарги про те, що спір у цій справі стосується питання, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та становить значний суспільний інтерес, а також має виняткове значення для позивачки, колегія суддів відхиляє та зазначає про таке.
Словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей, девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає загальнодержавне значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчий процес (референдум), обороноздатність держави, її суверенітет, найвищі соціальні цінності, визначені Конституцією України, тощо.
Апеляційна скарга не містить жодних аргументів, які б свідчили про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи й вказували на те, що предмет даного спору стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства в контексті наведених вище критеріїв.
Стосовно «виняткового значення» справи для учасника справи, Верховний Суд у своїх постановах вказує, що оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. 
Відтак, особа, яка подає апеляційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин в апеляційній скарзі.
Проте апеляційна скарга не містить обґрунтування мотивів доводів, які б свідчили про виняткове значення значний цієї конкретної справи.
Доводи апеляційної скарги в тій частині, що судом першої інстанції не надано правової оцінки "Звіту про результати опитування з використанням поліграфа", а також  відмовлено у задоволенні клопотання про допит свідків, колегія суддів відхиляє, оскільки з огляду на заявлені позовні вимоги такі не мають значення для вирішення цієї справи.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.
Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 серпня 2023 року залишити без змін.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Повну постанову складено 01 грудня  2023 року.

 
Суддя-доповідач                                                      Н.В. Поліщук

Судді                                                                         М.В. Мережко

                                                                                               В.В. Соколова