ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року	Львів	Справа № 380/17049/23 пров. № А/857/15701/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді –                                        Носа С. П.; 
суддів –                                                             Ільчишин Н.В., Шевчук С.М.;
за участю секретаря судового засідання   –  Петрунів В.І.;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2023 року  у справі № 380/17049/23 (головуюча суддя Кухар Н.А., м. Львів) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до  Залізничного відділ державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції  (м. Львів) про  визнання протиправною і скасування постанови,-

                                                       ВСТАНОВИВ:

24 липня 2023 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся у Львівський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Залізничного відділу Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі – відповідач, орган ДВС), в якому просив скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 06.07.2023 ВП № 72173605 із виконання постанови ВП № 59742765 від 22.08.2019 про стягнення з позивача виконавчого збору в сумі 72895,39 грн.
В обґрунтування вимог позовної заяви зазначено, що постанова відповідача ВП № 59742765 від 22.08.2019 про стягнення з позивача виконавчого збору в сумі 72895,39 грн. винесена з  порушенням процедури та законних його прав, оскільки на нього покладено обов`язок сплатити суму боргу виконавчого збору в розмірі, який не відповідає вимогам закону, тобто збільшено обсяг грошових зобов`язань позивача, чим утруднено його становище, а також відповідачем пропущено строк пред`явлення до виконання постанови про стягнення виконавчого збору та невірно обраховано суму виконавчого збору відповідно до вимог закону. Не погоджуючись з прийнятою відповідачем постановою ВП № 72173605 від 06.07.2023 про стягнення виконавчого збору, ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції за захистом своїх прав.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2023 року відмовлено у задоволенні позову  ОСОБА_1 до Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.07.2023 ВП № 72173605 із виконання постанови ВП № 59742765 від 22.08.2019 про стягнення виконавчого збору в сумі 72895,39 грн.
Не погодившись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги позивач обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, апелянт зазначає, що постанова старшого державного виконавця Залізничного відділу ДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Барилко Людмилою Володимирівною про відкриття виконавчого провадження ВП №72173605 від 06.07.2023 прийнята з порушенням процедури та законних прав позивача, оскільки покладено на нього обов`язок сплатити суму боргу виконавчого збору в розмірі, який не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», тобто збільшено обсяг грошових зобов`язань. Апелянт вважає, що суд першої інстанції не надав оцінку тому, що в матеріалах виконавчого провадження немає постанови про стягнення боргу (ВП №59742765 від 22.09.2019) в розмірі 72 895,39 грн, на підставі якої винесена постанова про відкриття виконавчого провадження від 06.07.2023 ВП №72173605, а наявна лише постанова про стягнення виконавчого збору (ВП №59742765 від 22.08.2019) в розмірі 85 542,39 грн, що вказує на порушення вимог ч. 3 ст. 40 Закону України Про виконавче провадження» та п. 8, 20 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень №512/5 від 02.04.2012 року затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5.
Учасники справи в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у їх відсутності за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.
Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.
Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що Залізничним відділом  державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України 06.07.2023 відкрито виконавче провадження №72173605 на підставі постанови ВП № 59742765 від 22.08.2019 року про стягнення виконавчого збору в сумі 72895,39 грн.
Постанова ВП № 59742765 від 22.08.2019 року про стягнення виконавчого збору винесена в межах виконавчого провадження № 59742765 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсиббанку» боргу в сумі 845423,92 грн., провадження відкрито 08.08.2019р.
Постановою відповідача ВП № 59742765 від 30.06.2023 замінено стягувача з АТ «Укрсиббанку» на ОСОБА_2 .
30.06.2023 відповідачем винесено постанову ВП № 59742765 про повернення виконавчого документа стягувачу, відповідно до якої  виконавчий лист №462/8380/14-ц від 11.11.2016 повернуто стягувачу, постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в частині стягнення залишку виконавчого збору винесено в окреме провадження, а саме старшим державним виконавцем Залізничного відділу ДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Барилко Людмилою Володимирівною прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №72173605 від 06.07.2023.
Позивач не погодившись із постановою ВП№72173605 від 06.07.2023 про відкриття виконавчого провадження звернувся за захистом своїх прав до суду першої інстанції.
Львівський окружний адміністративний суд приймаючи оскаржуване рішення щодо спірних правовідносин, які склалися між сторонами, виходив з того, що відповідачем строк пред`явлення до виконання постанови про стягнення виконавчого збору ВП №59742765 від 22.08.2019 не пропущено, оскільки оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №72173605 від 06.07.2023 винесена відповідачем за наслідками завершення виконавчого провадження. Також, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач не навів обґрунтування протиправності постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №72173605 від 06.07.2023, а лише зазначив свою незгоду із постановою державного виконавця про стягнення виконавчого збору від 22.08.2019 ВП № 59742765, яка у цій справі не оскаржується.
Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю таких висновків суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі – Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього    Закону підлягають примусовому виконанню.
Стаття 5 Закону № 1404-VIII зазначає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Частиною 1 статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно п.5 ч.1 ст. 3 Закону № 1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди. 
Відповідно до ч.1  ст.12 Закону № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
За змістом статті 26 Закону № 1404-VIII: виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої); виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати    декларацію про доходи    та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону (частина п`ята). 
Згідно з ст.27 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів (9 ч.4). У разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання (ч.6).
Відповідно до ст. 45 Закону України "Про виконавче провадження"   розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості:1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій;2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача; 3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів); 4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів. 2. Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення.
Судом першої інстанції зазначено, що постанова про стягнення виконавчого збору є різновидом виконавчого документу, примусове виконання якого здійснюється з певними особливостями, обумовленими правовою природою виконавчого збору як плати за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.
З аналізу статей 26, 45 Закону № 1404-VIII випливає, що безпосереднє стягнення виконавчого збору здійснюється без виокремлення в інше виконавче провадження за рахунок стягнутих із боржника грошових сум одночасно із задоволенням вимог стягувача.
Відповідно до частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом. 
Законом №1404-VIII встановлено, що нестягнута сума виконавчого збору у випадку повернення виконавчого документа стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа, підлягає стягненню (продовжує стягуватися) в окремому виконавчому провадженні на підставі постанови про стягнення виконавчого збору.
Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.08.2020 року у справі 320/6360/18, від 28.10.2020 року у справі №300/1558/20, від 27.05.2021 року у справі №640/18626/20, від 22.10.2021 у справі № 520/17933/2020.
З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що постанова про стягнення виконавчого збору перебувала на виконанні у Залізничному відділі  державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України  в межах виконавчого провадження № 5974276, в подальшому вказане виконавче провадження було завершено, виконавчий документ повернуто стягувачу, а постанова про стягнення виконавчого збору виділена в окреме провадження ВП № 72173605 для подальшого виконання.
Щодо твердження позивача про порушення відповідачем ч. 3 ст. 40 Закону №1404-VIII, то суд апеляційної інстанції зазначає, що постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження. У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією. Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження( п.3 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року N 512/5).
Також, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про те, що оскаржувана постанова від 06.07.2023 ВП № 72173605 винесена з порушенням норм ч.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», однак  це не  впливає на правомірність відкриття державним виконавцем виконавчого провадження, оскільки відповідно до абзацу третього частини 5 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що порядок прийняття оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.07.2023 ВП № 72173605, визначений Законом України «Про відкриття виконавчого провадження», відповідачем не порушено, а постанова про стягнення виконавчого збору ВП № 59742765 від 22.08.2019, на підставі якої відкрито виконавче провадження, є чинною та позивачем не оскаржувалася.
Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для відмови у задоволені адміністративного позову.
Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 229 ч. 4, 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд-

                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2023 року  у справі № 380/17049/23  – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. П. Нос 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	С. М. Шевчук  	
Повне судове рішення складено 10 листопада 2023 року.