ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/2721/21                                                                         Суддя (судді) першої інстанції: Кушнова А.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  06 грудня 2023 року                                                                        м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                             Ганечко О.М.,
суддів                                                                                              Єгорової Н.М.,
                                                                                                    Сорочка Є.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
  У С Т А Н О В И В :

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, відповідно до заяви від 05.04.2021, позивач просив суд:
- скасувати рішення № 103650004937 від 01.03.2021 Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугою років, як протиправне;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугою років у розмірі 60% від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з моменту звернення із заявою про призначення пенсії.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у період з 27.12.1996 по 19.03.2015 він перебував на службі в органах прокуратури України, займаючи посади слідчого та прокурора, та відповідно до вимог Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 14.10.2014 № 1697-VІІ, має вислугу років 20 років 4 місяці 7 днів, у тому числі стаж роботи на прокурорсько-слідчих посадах - 18 років 2 місяці 22 дні. Позивач вказав на те, що після звільнення з органів прокуратури він працював 1 рік 1 місяць 23 дні у Державній акціонерній холдинговій компанії «Артем», у подальшому 1 рік 1 місяць 29 днів - у Державному підприємстві «Машинобудівна фірма «Артем», та 1 рік 11 місяців 11 днів - у Державній госпрозрахунковій зовнішньоторгівельній та інвестиційній фірмі «Укрінмаш» Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт», та з 11.09.2019 по теперішній час працює у Державному зовнішньоторговельному та інвестиційному підприємстві «Промоборонекспорт» Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт». Таким чином, загальний трудовий стаж позивача складає 26 років 1 місяць, що дає право на отримання пенсії за вислугу років у розмірі 60% від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідно до частини 1 статті 86 Закону України від 14.10.2014 №1697-VІІ «Про прокуратуру». Позивач вважає рішення відповідача про відмову у призначенні йому пенсії за вислугою років незаконним, та таким, що суперечить вимогам чинного законодавства України.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2022 р. адміністративний позов задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 01.03.2021 № 103650004937 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, відповідно до частини 1 статті 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VІІ "Про прокуратуру".
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років, відповідно до вимог частини 1 статті 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VІІ "Про прокуратуру" у розмірі 60% від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, з 23.02.2021.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору в частині. 
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.02.2023 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.
Рішенням Вищої ради правосуддя від 03 жовтня 2023 року № 950/0/15-23, ОСОБА_2 було звільнено з посади судді Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Рішенням зборів суддів Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2023 року, вирішено здійснити повторний автоматизований розподіл судових справ, які перебували у провадженні судді ОСОБА_2
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.10.2023 прийнято до провадження адміністративну справу № 320/2721/21. Призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження  на 29 листопада 2023 року.
Розгляд апеляційної скарги 29.11.2023 не здійснювався, у зв`язку із перебуванням головуючого судді у відрядженні. Розгляд апеляційної скарги призначено на 06.12.2023.
Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). 
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , з 01.09.1992 по 06.06.1997 навчався на економіко-правовому факультеті Донецького державного університету, що підтверджується дипломом спеціаліста НОМЕР_1 від 06.06.1997 (а.с.8).
Як вбачається із записів трудової книжки позивача НОМЕР_2 від 27.12.1996,                    ОСОБА_1 у період з 27.12.1996 по 19.03.2015, працював на низці прокурорсько-слідчих посад в органах прокуратури, а саме:
- з 27.12.1996 по 03.12.1997 працював стажистом на вакантну посаду помічника прокурора Пролетарського району м. Донецька;
- з 04.12.1997 по 10.12.2000 працював помічником прокурора Пролетарського району                       м. Донецька;
- з 11.12.2000 по 24.01.2001 переведений до прокуратури   Донецької області виконуючим обов`язки старшого прокурора відділу нагляду за розслідуванням кримінальних справ слідчими органів прокуратури;
- з 25.01.2001 по 25.09.2002 призначений старшим прокурором відділу нагляду за розслідуванням кримінальних справ слідчими органів прокуратури у прокуратурі Донецької області;
- з 26.09.2002 по 13.01.2003 переведений прокурором організаційно-контрольного відділу прокуратури Донецької області;
- з 14.01.2003 по 08.02.2004 переведений прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ, державної митної служби та прикордонної охорони при провадженні оперативно-розшукової діяльності, дізнання та досудового слідства прокуратури Донецької області;
- з 09.02.2004 по 29.05.2006 переведений прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ, державної митної служби та прикордонної охорони при провадженні оперативно-розшукової діяльності, дізнання та досудового слідства прокуратури Донецької області;
- з 30.05.2006 по 29.09.2010 переведений заступником прокурора Старобешівського району Донецької області;
- з 01.10.2010 по 12.10.2010 призначений тимчасово на посаду прокурора відділу підтримання державного обвинувачення в судах прокуратури Херсонської області в порядку переведення з органів прокуратури Донецької області;
- з 13.10.2010 по 03.07.2011 призначений на посаду виконувача обов`язків начальника відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ, державної митної служби та прикордонної охорони при провадженні оперативно-розшукової діяльності, дізнання та досудового слідства прокуратури Херсонської області;
- з 04.07.2011 по 04.10.2011 призначений начальником відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ, державної митної служби та прикордонної охорони при провадженні оперативно-розшукової діяльності, дізнання та досудового слідства прокуратури Херсонської області;
- з 05.10.2011 по 10.09.2012 працював на посаді заступника прокурора Комсомольського району м. Херсона Херсонської області;
- з 11.09.2012 по 22.11.2012 працював на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ при провадженні дізнання та досудового слідства управління нагляду за додержанням законів органами, які проводять оперативно-розшукову діяльність, дізнання та досудове слідство прокуратури Херсонської області;
- з 23.11.2012 по 01.07.2014 у зв`язку зі змінами у структурі та   штатному розписі прокуратури Херсонської області призначений старшим прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Херсонської області;     
- з 02.07.2014 по 15.01.2015 працював на посаді прокурора відділу з питань захисту прав громадян та інтересів України на тимчасово окупованій території півострова Крим прокуратури Херсонської області;
- з 16.01.2015 по 04.03.2015 працював на посаді старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Херсонської області;
- з 05.03.2015 по 19.03.2015 працював на посаді прокурора відділу з питань захисту прав громадян та інтересів України на тимчасово окупованій території півострова Крим прокуратури Херсонської області;
- 19.03.2015 звільнений з займаної посади та з органів прокуратури Херсонської області за згодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП України) (а.с.10-16).
Стаж роботи ОСОБА_1 у період з 27.12.1996 по 19.03.2015, на прокурорсько-слідчих посадах органів прокуратури Донецької та Херсонської областей також підтверджується довідкою Херсонської обласної прокуратури від 27.01.2021 № 07-56 вих-21 (а.с.20). 
Після звільнення 19.03.2015 з органів прокуратури, згідно із записами трудової книжки позивача НОМЕР_2 від 27.12.1996, ОСОБА_1 продовжував працювати на інших посадах, а саме:
- з 23.03.2015 по 16.05.2016 працював на посаді директора з економічної безпеки Державної акціонерної холдингової компанії «Артем»;
- з 01.06.2016 по 29.09.2017 працював на посаді начальника відділу внутрішньої безпеки Державного підприємства «Машинобудівна фірма «Артем»;
- з 02.10.2017 по 11.09.2019 працював на посаді головного спеціаліста з питань запобігання та виявлення корупції у Державній госпрозрахунковій зовнішньоторговельній та інвестиційній фірмі «Укрінмаш» Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт»; 
- з 12.09.2019 по теперішній час працює на посаді заступника начальника юридичного відділу Державного зовнішньоторговельного та інвестиційного підприємства «Промоборонекспорт» Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» (а.с.17-18).
23.02.2021 ОСОБА_1 через вебпортал Броварського об`єднаного управління ПФУ звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VІІ «Про прокуратуру».
До вказаної заяви про призначення пенсії позивачем додано копії таких документів: паспорт; картку платника податків; трудова книжка; довідка про заробітну плату до 01.07.2000; довідка, що підтверджує виконання роботи, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років; диплом та довідка про період навчання; довідка банківської установи про відкритий рахунок (а.с.23-27).
З матеріалів справи вбачається, що на підставі вказаних документів, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області було прийнято рішення від 01.03.2021 № 103650004937 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1697-VІІ (а.с.40).
У вказаному рішенні зазначено, що відповідно до частини 1 статті 86 Закону № 1697-VІІ, прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років. Частиною 8 статті 86 Закону №1697-VІІ передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров`я, у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв`язку із скороченням кількості прокурорів, у зв`язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування. Однак, зазначені умови не виконуються, оскільки ОСОБА_1 звільнений з посади прокурора Прокуратури Херсонської області 19.03.2015 за угодою сторін і продовжував працювати: у ДАХК «Артем», ДПМФ «Артем», ДПДК «Укрспецекспорт» ДГЗПФ «Укрінмаш». На даний час працює в ДПДК «Укрспецекспорт» ДЗПІП «Промоборонекспорт». За наданими документами, вислуга років відповідно до частини 6 статті 86 Закону № 1697-VІІ становить 20 років 4 місяці 21 день. Стаж роботи на посадах прокурорів - 17 років 3 місяці 16 днів.
В спірному рішенні також зазначено, що оскільки не виконуються умови частини 8 статті 86 Закону №1697-VІІ та за наданими документами, на день звернення, заявник не набув необхідної вислуги років, підстави для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону №1697-VІІ - відсутні.
Вважаючи вказану відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що: 
-          на час звернення позивача за призначенням йому пенсії (23.02.2021), пенсійне забезпечення працівників прокуратури врегульовано Законом № 1697-VII, а саме, статтею 86. Так, згідно із частиною 1 статті 86 Закону № 1697-VII, прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 01.10.2020 і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років;
-          вислуга років на посадах прокурорів, що дає право позивачу на пенсію згідно зі статтею 86 Закону № 1697-VІІ складає 20 років 7 місяців 10 днів, тобто більше 15 років;
-          відповідачем не було зараховано до страхового стажу періоди роботи позивача на державних підприємствах після звільнення з органів прокуратури (після 19.03.2015). Отже, загальний страховий стаж позивача станом на день звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років складає 26 років 8 місяців 14 днів, тобто більше, ніж 25 років;
-          при цьому, посилання відповідача на те, що не виконуються вимоги частини 8 статті 86 Закону № 1697-VII, адже позивач звільнений з посади прокурора Прокуратури Херсонської області 19.03.2015 за угодою сторін, та продовжував працювати у ДАХК «Артем», ДАМФ «Артем», ДПДК «Урспецекспорт», ДЗПІП «Промоборонекспорт», на даний час працює в ДПДК «Урспецекспорт», ДЗПІП «Промоборонекспорт», - суд до уваги не прийняв, оскільки необхідною умовою для призначення пенсії прокурорам є наявність необхідної кількості вислуги років на день звернення до територіального органу Пенсійного фонду України за її призначенням. При цьому, саме за тривалість професійної діяльності та її специфічні умови працівникам прокуратури надається такий привілей у їх пенсійному забезпеченні. На думку суду, положення частини 8 статті 86 Закону України «Про прокуратуру», не звужують, а розширюють та деталізують положення частини 1 статті 86 цього Закону, перераховуючи осіб, які мають право на пенсію за вислугу років;
-          суд відхилив доводи відповідача в цій частині, оскільки приписи частини 8 статті 86 Закону України «Про прокуратуру», не обмежують право позивача на призначення пенсії за вислугу років, гарантоване частиною 1 статті 86 цього Закону;
-          враховуючи загальний страховий стаж на день звернення за призначенням пенсії за вислугу років 26 років 8 місяців 14 днів, тобто більше, ніж 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів - 20 років 7 місяців 10 днів, тобто не менше 15 років, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач набув право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до частини 1 статті 86 Закону № 1697-VІІ.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його, позаяк, судом першої інстанції не було враховано, що: 
-          на підставі наданих позивачем документів та враховуючи індивідуальні відомості про застраховану особу, стаж роботи позивача за вислугу років на день звернення складав 20 років 04 місяці 21 день, у тому числі стаж роботи на посадах прокурорів - 17 років 03 місяці 16 днів, тобто у позивача не достатній для призначення пенсії з вислугу років стаж в 25 років, відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру»; 
-          також, не виконуються вимоги частини 8 статті 86 Закону України «Про прокуратуру», адже позивач звільнений з посади прокурора Прокуратури Херсонської області 19.03.2015 за угодою сторін, та після звільнення продовжував працювати у ДАХК «Артем», ДАМФ «Артем», ДПДК «Урспецекспорт», ДЗПІП «Промоборонекспорт», на даний час працює в ДПДК «Урспецекспорт», ДЗПІП «Промоборонекспорт».
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, на час звернення позивача за призначенням пенсії набрав чинності  Закон України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру»  (далі - Закон № 1697-VII).
З огляду на набрання чинності  Законом № 1697-VII,  втратили чинність положення  статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, саме  в частині визначення осіб, які мають право на призначення пенсії за вислугу років, та розміру такої пенсії.
Своєю чергою,  стаття 86 Закону № 1697-VII,  визначає підстави та порядок призначення пенсії за вислугу років. 
Тож, статтею 86 Закону № 1697-VII, збільшено стаж роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, у порівнянні зі статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ.
Судом першої інстанції під час розгляду даного спору було досліджено, що позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років 23.02.2021, тому на день звернення він повинен мати 25 років вислуги років та стажу роботи на посадах прокурорів на менше 15 років. 
На підставі наданих позивачем документів та враховуючи індивідуальні відомості про застраховану особу, стаж роботи позивача за вислугу років на день звернення складав 20 років 04 місяці 21 день, у тому числі стаж роботи на посадах прокурорів - 17 років 03 місяці 16 днів, тобто у позивача не достатній для призначення пенсії з вислугу років стаж в 25 років, відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру».
Суд першої інстанції врахував до загального стажу позивача (до вислуги років, що дає право на пенсію), і період   після звільнення 19.03.2015 з органів прокуратури, зокрема, згідно із записами трудової книжки позивача НОМЕР_2 від 27.12.1996, ОСОБА_1 продовжував працювати на інших державних підприємствах, а саме: з 23.03.2015 по 16.05.2016 - в Державній акціонерній холдинговій компанії «Артем» (1 рік 1 місяць 23 дні);  з 01.06.2016 по 29.09.2017 - в Державному підприємстві «Машинобудівна фірма «Артем» (1 рік 1 місяць 29 днів);  з 02.10.2017 по 11.09.2019 - у Державній госпрозрахунковій зовнішньоторговельній та інвестиційній фірмі «Укрінмаш» Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» (1 рік 11 місяців 11 днів);  з 12.09.2019 в Державному зовнішньоторговельному та інвестиційному підприємстві «Промоборонекспорт» Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» (1 рік 10 місяців 3 дні).  Загалом станом на день звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років позивач працював на інших державних посадах після звільнення з органів прокуратури 6 років 1 місяць 4 дні. Отже, за висновками суду першої інстанції, загальний страховий стаж позивача станом на день звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років складає 26 років 8 місяців 14 днів, тобто більше, ніж 25 років.
Втім, колегія суддів наголошує на тому, що суд першої інстанції помилково ототожнив поняття загальний трудовий стаж і вислугу років. Стаття 86 Закону України «Про прокуратуру», визначає необхідність наявності двох складових для призначення пенсії за вислугу років, а саме, вислуги років (25 років) та роботи на посадах прокурорів (15 років). 
За змістом норм ч. 6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Тренінговому центрі прокурорів України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.
Тобто, для набуття необхідної для призначення пенсії вислуги років за Законом України «Про прокуратуру», враховується не будь-яка робота та посада (загальний страховий стаж), а лише та, що передбачена ч. 6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», при цьому, у даному випадку, періоди роботи позивача після звільнення з прокуратури у в Державній акціонерній холдинговій компанії «Артем» (1 рік 1 місяць 23 дні);  в Державному підприємстві «Машинобудівна фірма «Артем» (1 рік 1 місяць 29 днів);  у Державній госпрозрахунковій зовнішньоторговельній та інвестиційній фірмі «Укрінмаш» Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» (1 рік 11 місяців 11 днів); в Державному зовнішньоторговельному та інвестиційному підприємстві «Промоборонекспорт» Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» (1 рік 10 місяців 3 дні), не можуть бути зараховані.
Загальний трудовий стаж - це загальна тривалість як трудової, так і іншої суспільно корисної діяльності особи, з якою законодавство України пов`язує певні правові наслідки в пенсійному забезпеченні.
Отже, вислуга років позивача, відповідно до ч. 6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», становить 20 років 4 місяці 21 день, що є меншим за 25 років, визначеним ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру». Таким чином, позивач не має необхідного стажу вислуги років для призначення пенсії.
Беручи до уваги вказані положення  статті 86 Закону № 1697-VII, колегія суддів зазначає, що стаж роботи позивача на час його звернення до відповідача є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років відповідно до  Закону № 1697-VII.
Одночасно, слід зауважити, що зважаючи на дію законів у часі, на правовідносини, що виникли, має поширюватися дія  Закону № 1697-VII, а не положення  статті 50-1 Закону          № 1789-ХІІ, який втратив свою чинність на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії.
Також, підлягає врахуванню й те, що однією з обов`язкових умов для призначення пенсії відповідно до частини 8 статті 86 Закону України № 1687 зі змінами, право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров`я, у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, а якому особа обіймає посаду, або у зв`язку із скороченням кількості прокурорів, у зв`язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування.   Ветеранам війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед звернення за призначенням пенсії. У даному ж випадку, позивач на день звернення до відповідача за призначенням пенсії працював у ДПДК «Укрспецекспорт» ДЗПІП «Промоборонекспорт».
Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що посилання відповідача на те, що не виконуються вимоги частини 8 статті 86 Закону № 1697-VII, адже позивач звільнений з посади прокурора Прокуратури Херсонської області 19.03.2015 за угодою сторін, та продовжував працювати на інших роботах, суд до уваги не бере, оскільки необхідною умовою для призначення пенсії прокурорам є наявність необхідної кількості вислуги років на день звернення до територіального органу Пенсійного фонду України за її призначенням (саме за тривалість професійної діяльності та її специфічні умови працівникам прокуратури надається такий привілей у їх пенсійному забезпеченні, та навпаки, положення частини 8 статті 86 Закону України «Про прокуратуру», не звужують, а розширюють та деталізують положення частини 1 статті 86 цього Закону, перераховуючи осіб, які мають право на пенсію за вислугу років, позаяк, такі висновки не ґрунтуються на приписах ч. 8 ст. 86 Закону, які, у свою чергу, чітко вказують на те, що право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора, а також, надалі вказаною нормою розширюється перелік умов для призначення пенсії за вислугу років (зокрема, звільнення з прокуратури за станом здоров`я, ліквідацією органу прокуратури, перебуванням на виборних посадах). Інша ж частина конструкції вказаної статті також передбачає, що ветеранам війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії.
За даних обставин, колегія суддів вважає, що відсутні законні підстави для призначення позивачу пенсії за вислугою років, згідно статті 86 Закону України «Про прокуратуру», тому позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Підстав для застосування до спірних правовідночин положень ч. 5 ст. 86 Закону № 1697-VII, у даному випадку, немає, адже це не є предметом спірних правовідносин та сторонами про вказані обставини не повідомлялось.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За наслідком апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги відповідача спростовують висновки суду першої інстанції про наявність у позивача права на призначення пенсії за вислугу років та є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд -
        
   П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області - задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2022 р. - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя                                                                           О.М. Ганечко 

Судді                                                                                                        Н.М. Єгорова

                                                                                                     Є.О. Сорочко