ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року		Справа № 260/2171/23 пров. № А/857/11638/23	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Гудима Л.Я., Затолочного В.С.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 1 червня 2023 року (суддя Луцович М.М., м.Ужгород),
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі – в/ч НОМЕР_1 ) в якому просив:
визнати протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо не виплати компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 ;
зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 , компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 17.10.2017 по 01.03.2018 з урахуванням дати розрахунку 21.10.2021 та за період з 01.03.2018 по 20.10.2019 з урахуванням дати розрахунку 30.12.2022 року відповідно до «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (далі – Порядок №159).
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 1 червня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо не виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 17.10.2017 по 01.03.2018 з урахуванням дати розрахунку 21.10.2021 та за період з 01.03.2018 по 20.09.2019 з урахуванням дати розрахунку 30.12.2022 відповідно до Порядку № 159. Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 17.10.2017 по 01.03.2018 з урахуванням дати розрахунку 21.10.2021 та за період з 01.03.2018 по 20.09.2019 з урахуванням дати розрахунку 30.12.2022 відповідно до Порядку № 159. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із ухваленим рішенням, в частині задоволених позовних вимог, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду, та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю.
В апеляційній скарзі вказує, що позивач не має права на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати; не надав докази в підтвердження того, що внаслідок несвоєчасної виплати індексації грошового забезпечення він зазнав втрат. Також зазначає, що позивачем порушено строки звернення до суду з позовом.
Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.
У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі – КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки індексація грошового забезпечення належить до доходу, який позивач одержує на території України і який не має разового характеру, та враховуючи те, що відповідач здійснив виплату індексації грошового забезпечення з порушенням строків виплати, то позивач має право на отримання компенсації за втрату частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення. 
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм матеріального і дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ОСОБА_1 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 та відповідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 20.09.2019 №206 звільнений з військової служби.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2021 року у справі № 260/4573/20 (далі – Рішення суду) визнано протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення під час проходження військової служби в період з 17.10.2017 по 01.03.2018 та листопад 2018 року. Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 17.10.2017 по 01.03.2018 та листопад 2018 року включно.
На виконання Рішення суду в/ч НОМЕР_1 було здійснено перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 21.10.2021, що підтверджується платіжним дорученням від 20.10.2021 № 1719 та відомістю розподілу витрат до в/ч НОМЕР_1 від 21.10.2021.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 6 жовтня 2022 року у справі № 260/2940/22 у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено (далі – Рішення суду-1).
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення суду скасовано та ухвалено постанову якою зобов`язано в/ч НОМЕР_1 здійснити за період з 01.03.2018 по 20.09.2019 для ОСОБА_1 відповідні розрахунки - нарахування, передбачені абзацом третім - шостим пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2003 № 1078 та за наявності обставин, передбачених абзацом четвертим пункту 5 вказаного Порядку №1078 провести відповідні виплати на корись ОСОБА_1 з урахуванням раніше виплачених сум, про що повідомити позивача в письмовій формі (далі – Постанова суду)
На виконання Постанови суду в/ч НОМЕР_1 було здійснено перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення, що підтверджується платіжним дорученням від 30.12.2022 № 1969 та відомістю розподілу виплат до в/ч НОМЕР_1 від 30.12.2022.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі Закон №2050-ІІІ).
Відповідно до статті 1 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Згідно з частинами першою, другою статті 2 Закону №2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, сума індексації грошових доходів громадян.
Статтею 3 Закону №2050-ІІІ передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Відповідно до статті 6 Закону №2050-ІІІ компенсацію виплачують за рахунок:
власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян;
коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету;
коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.
Відповідно до пункту 3 Порядку №159 компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, в тому числі, сума індексації грошових доходів громадян.
З аналізу статті 1 Закону №2050-ІІІ випливає, право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.
Аналогічної позиції притримується Верховний Суд у постанові від 14 травня 2019 року у справі № 804/2994/18, у який викладено, що основною умовою для виплати громадянину, передбаченої статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.
Як встановлено вище, на виконання Рішення суду відповідачем було здійснено перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 21.10.2021, що підтверджується платіжним дорученням від 20.10.2021 № 1719 та відомістю розподілу витрат до в/ч НОМЕР_1 від 21.10.2021.
На виконання Постанови суду в/ч НОМЕР_1 було здійснено перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення, що підтверджується платіжним дорученням від 30.12.2022 № 1969 та відомістю розподілу виплат до в/ч НОМЕР_1 від 30.12.2022.
Отже, оскільки індексація грошового забезпечення належить до доходу, який позивач одержує на території України і який не має разового характеру, та враховуючи те, що відповідач здійснив виплату індексації грошового забезпечення з порушенням строків виплати, суд доходить висновку про наявність у позивача права на отримання компенсації за втрату частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення.
Крім того, Верховний Суд, розглядаючи справу №240/11882/19, вказав, що враховуючи наявність факту невиплати позивачу сум індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 12.01.2018, позивач має право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 12.01.2018. Так, у випадку бездіяльності власника або уповноваженого ним органу щодо нарахування та виплати громадянину індексації заробітної плати, така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови зобов`язання власника або уповноваженого ним органу здійснити донарахування належних громадянину сум доходів.
Аналогічна позиція уже була висловлена Верховним Судом у постанові від 4 квітня 2018 року у справі №822/1110/16, 20 грудня 2019 року у справі №822/1731/16, 13 березня 2020 року у справі №803/1565/17.
Щодо твердження відповідача про те, що Постановою суду відмовлено у нарахуванні та виплаті позивачу компенсації втрат доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, то необхідно звернути увагу на те, що у вказаній Постанові суду, апеляційний суду дійшов висновку, що стягнення компенсації стосується правовідносин, які будуть мати місце в майбутньому на виконання судового рішення, а тому дані позовні вимоги визнав передчасними.
Стосовно посилань відповідача про те, що позивачем було пропущено строк звернення до суду, то апеляційний суд вказує на наступне.
У постановах від 27 липня 2022 року у справі № 460/783/20, від 11 травня 2023 року у справі №460/786/20, Верховний Суд дійшов наступного висновку:
« необхідною умовою для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації на підставі Закону №2050-ІІІ та Порядку №159, за наслідками розгляду якої власник чи уповноважений ним орган (особа) може (1) або задовольнити таку заяву та виплатити відповідну компенсацію, (2) або відмовити у її виплаті. Відповідно, тільки в разі відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку компенсацію особа набуває право на звернення до суду з позовом про зобов`язання у судовому порядку виплатити відповідну компенсацію.
З огляду на вказане, Верховний Суд дійшов висновку, що у правовідносинах щодо компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати саме з моментом отримання листа-відповіді органу про відмову у виплаті особі компенсації відповідно до Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159 пов`язується початок перебігу строку на звернення до суду з позовом про визнання протиправним рішення власника або уповноваженого ним органу (особи) щодо відмови у виплаті відповідної компенсації та зобов`язання останнього її виплатити. Саме відмова у виплаті особі компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати свідчить про факт ймовірного порушення суб`єктом владних повноважень права особи на отримання такої компенсації та зумовлює виникнення у такої особи права на захист у судовій юрисдикційній формі, а саме у формі звернення з відповідним позовом до адміністративного суду.
Враховуючи зазначені висновки Верховного Суду, апеляційний суд дійшов висновку, що саме з моменту отримання листа-відповіді в/ч НОМЕР_1 від 14.02.2023 №612/1/1/233, розпочався перебіг передбаченого частиною другою статті 122 КАС шестимісячного строку для звернення ОСОБА_1 до суду із заявленими ним позовними вимогами.
Тому, звертаючись до суду з цим позовом у квітні 2023 року, позивач не пропустив шестимісячний строк звернення до суду, передбачений частиною другою статтею 122 КАС.
Оцінюючи наведені скаржником доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку. 
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 308, 311, 315-316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 1 червня 2023 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. С. Затолочний