ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2631/23 Справа № 201/11719/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Гончаренко В. М. Суддя у 2-й інстанції - Рябчун О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
08 грудня 2023 року                                                                 м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Рябчун О.В., розглянувши у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника Грищенка Валерія Володимировича та іншого учасника ДТП ОСОБА_2 ,

апеляційну скаргу захисника Грищенка В.В., подану на постанову Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 15 листопада 2023 року, якою

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась,

визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,
встановила:

Постановою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 15 листопада 2023 року ОСОБА_1  визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, також визначено зобов`язання сплати нею судового збору у розмірі 536,80 гривень.
Відповідно до змісту постанови ОСОБА_1 30 серпня 2023 року о 15 годині 10 хвилин, керуючи автомобілем «Пежо», державний номерний знак НОМЕР_1 , під час руху в районі перехрестя вул. Переможна та вул. Тихвінська в м. Дніпрі своєчасно не вжила заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки або безпечного об`їзду, внаслідок чого відбулось зіткнення із зустрічним автомобілем «Шевролет», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , після чого автомобіль «Пежо» продовжив некерований рух та, виїхавши на зустрічну частину дороги, здійснив наїзд на автомобіль «Сузукі», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , яка слідувала в одному напрямку за автомобілем «Шевролет». Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 12.3 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.
На зазначену постанову суду захисник Грищенко В.В, подав апеляційну скаргу із проханням про скасування постанови Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 15 листопада 2023 року та закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Обгрунтовуючи доводи поданої апеляційної скарги захисник зазначає, що судом першої інстанції не прийнято до увагу те, що з долучених до матеріалів справи фотознімків з місця ДТП вбачається, що транспортний засіб, який знаходився під керуванням ОСОБА_4 зупинився лівими колесами на лінії дорожньої розмітки, яка розділяє зустрічні потоки та площина лівого габариту автомобіля знаходиться на зустрічній для нього смузі руху, що підтверджує показання ОСОБА_1 про те, що зіткнення транспортних засобів відбулося на смузі руху її автомобіля. 
Сторона захисту звертає увагу, що висунуте ОСОБА_1 обвинувачення в рамках протоколу про адміністративне правопорушення є невірним, оскільки перешкодою є нерухомий об`єкт в межах смуги руху або об`єкт, який рухається у межах смуги її автомобіля в попутному напрямку. В той час, у даному випадку, автомобіль Шевролет Лачетті виїхав на смугу руху автомобіля ОСОБА_1 зліва направо в зустрічному напрямку та був для ОСОБА_1 не перешкодою, а небезпекою для руху. За такого, апелянт зазначає, що судом першої інстанції було самостійно змінено обвинувачення, змінивши обставини правопорушення на свій розсуд. 
Захисник вказує, що суд першої інстанції умисно не зазначив, що ОСОБА_1 була створена “небезпека руху”, а не “перешкода”, тому що відбувалася повна заміна всіх обставин.
Відомості протоколу про адміністративне правопорушення від 30.08.2023 року серії ААД №553223 містять неправильне формулювання обвинувачення про створення водієві ОСОБА_1 “перешкоди”, оскільки судом дана обставина фактично зазначена як “небезпека для руху”.
Окремо звертає увагу, що суд першої інстанції у оскаржуваній постанові обґрунтовує винуватість ОСОБА_1 схемою місця ДТП від 30 серпня 2023 року, з якої вбачаються наслідки у вигляді розташованих на проїзній частині транспортних засобів(учасників ДТП) та на якій відсутня будь-яка інша слідова інформація, але суд припустився до необґрунтованої візуалізації обставин, що саме зі схеми вбачається, що ОСОБА_1 негайно не вжила заходів для зупинки транспортного засобу.
Таким чином, суд першої інстанції на переконання захисника не зміг розібратись у механізмі зближення транспортних засобів перед зіткненням, не вірно оцінив вищезазначені докази та не надав їм належну оцінку у їх сукупності, що позбавило можливості прийняти законне та обґрунтоване рішення у межах відомостей протоколу про адміністративне правопорушення від 30.08.2023 року серії ААД №553223, щодо відсутності у діях водія ОСОБА_1 порушень вимог п. 12.3 ПДР України. 

Перевіривши витребувані із Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська матеріали провадження про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши зміст судової постанови та співставивши викладені у ній обставини із наявними у матеріалах доказами, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за такими підставами.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Адміністративним порушенням відповідно до ст. 124 КУпАП визначається порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
При цьому положеннями п. 12.3 ПДР України передбачено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції у відповідності до вищезазначених вимог закону належним чином з`ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах даної справи та фактичних обставинах ДТП, а саме: відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 553223 від 30 серпня 2023 року; схемою місця дорожньо-транспортної події від 30 серпня 2023 року; фотографіями з місця ДТП; поясненнями водіїв-учасників події ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ..
Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин ДТП, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.
Посилання захисника на те, що судом першої інстанції не було встановлено усі обставини ДТП та не надано оцінку доводам сторони захисту, не знайшли свого підтвердження матеріалами справи.
Так, судом першої інстанції на підставі протоколу про адміністративне правопорушення та пояснень водіїв — учасників ДТП було встановлено, що ОСОБА_1 30 серпня 2023 року о 15 годині 10 хвилин, керуючи автомобілем «Пежо», державний номерний знак НОМЕР_1 , під час руху в районі перехрестя вул. Переможна та вул. Тихвінська в м. Дніпрі своєчасно не вжила заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки або безпечного об`їзду, внаслідок чого відбулось зіткнення із зустрічним автомобілем «Шевролет», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , після чого автомобіль «Пежо» продовжив некерований рух та, виїхавши на зустрічну частину дороги, здійснив наїзд на автомобіль «Сузукі», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , яка слідувала в одному напрямку за автомобілем «Шевролет». Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 12.3 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.
Викладене також узгоджується з відомостями, що містяться у схемі місця ДТП, на якій зазначено та зображено ділянку дороги, де відбулось ДТП, попередні напрямки руху водіїв, місце зіткнення транспортних засобів та їх розташування після цього, при цьому з наявних на схемі місця ДТП відомостей з урахуванням пояснень сторін слідує, що зіткнення відбулось на заокругленні дороги під час зустрічного роз`їзду автомобілів.
При цьому механізм заподіяння видимих пошкоджень автомобілів «Пежо», державний номерний знак НОМЕР_1 , «Шевролет», державний номерний знак НОМЕР_2 та «Сузукі», державний номерний знак НОМЕР_3 , які зафіксовані у схемі місця ДТП та на фототаблицях, а саме передньою лівою частиною автомобіля «Пежо» з задньою правою частиною автомобіля «Шевролет», повністю відповідає події ДТП, викладеної в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .
Вказані обставини також підтверджуються поясненнями ОСОБА_2 який пояснив, що 30 серпня 2023 року він рухався по вул. Тихвінська з боку просп. Гагаріна у напрямку вул. Набережна Перемоги зі швидкістю приблизно 20-30 км/год, де на заокругленні дороги ліворуч в районі перехрестя з вул. Переможна він відчув удар у задню ліву частину, керованого ним автомобіля «Шевролет», хоча він не змінював траєкторії руху та слідував в межах однієї смуги. На його думку, водій ОСОБА_1 не врахувала габарити, керованого нею автомобіля «Пежо» та не змогла здійснити безпечний об`їзд, роз`їхавшись із його зустрічним автомобілем на заокругленні дороги, що призвело до наслідків, які настали. Відповідні висновки також ґрунтуються на локалізації механічних пошкоджень, утворених на його автомобілі, контактування з яким відбулось у його задню ліву частину, тобто задні двері та колесо. 
Враховуючи викладене суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про те, що в даній дорожній обстановці автомобіль «Шевролет» слід вважати перешкодою для руху автомобіля «Пежо», водій якого мав діяти відповідно до п.12.3 ПДР України, тобто в разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Суд першої інстанції обгрунтовано критично оцінив пояснення ОСОБА_5 , оскільки в поясненнях останнього переважно викладена лише його власна думка щодо причин даного ДТП. Ним не було конкретизовано механізм цієї пригоди, а лише загально описано його наслідки, а тому такі показання є оціночними судженнями та не є такими, що спрямовані на встановлення істини по справі. 
При цьому вказана схема складена у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07 листопада 2015 року № 1395, за участю учасників ДТП, в тому числі ОСОБА_1 , яка під час її складання жодних заперечень чи зауважень щодо вказаних у ній відомостей не мала.
З матеріалів справи слідує, що дії працівників поліції повністю відповідали приписам норм нормативно-правових актів, а саме наказу МВС від 07 листопада 2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», законів України «Про дорожній рух», «Про Національну поліцію» та Кодексу України про адміністративні правопорушення.
На переконання апеляційного суду, наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності в повній мірі свідчать про те, що  ОСОБА_1  не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, в порушення п.12.3 ПДР України при виникненні небезпеки або перешкоди для руху, яку водій об`єктивно спроможний був виявити, не вжила заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, внаслідок чого скоїла зіткнення з іншими транспортними засобами.
Як під час розгляду справи у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду захисником не надано достатньо доказів на спростування зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин ДТП.
Крім того, судом першої інстанції не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення вірно уточнено фактичні обставини справи та зроблено висновок про те, що для водія ОСОБА_1 була створена небезпека, тобто зміна дорожньої обстановки, яка загрожувала безпеці руху і змушувала водія негайно зменшити швидкість аж до повної зупинки або для безпечного для інших учасників руху об`їзду, що спростовую доводи апеляційної скарги захисника в частині неконкретності та незрозумілості пред`явленого ОСОБА_1 обвинувачення. Таким чином, всупереч поясненням захисника, суд першої інстанції не вийшов за межі наведеного у протоколі про адміністративне правопорушення механізму ДТП.
Доводи сторони захисту про те, що іншим водієм було порушено ПДР були предметом розгляду у суді першої інстанції та йому надано вмотивовану та обґрунтовану правову позицію. Так, суд першої інстанції вірно вказав про те, що розгляд адміністративної справи здійснюється у рамках фактичних обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. 
З огляду на вищезазначене, сукупність досліджених в суді першої та апеляційної інстанцій доказів підтверджує, що дії  ОСОБА_1  кваліфіковані вірно за ст. 124 КУпАП, які виразилися у порушенні учасником дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
З огляду на те, що вивченням матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження судом обставин справи про адміністративні правопорушення, не має підстав вважати, що в ньому допущена суттєва неповнота судового розгляду.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).
З огляду на зазначене викладені в обгрунтування поданої апеляційної скарги доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають жодних сумнівів в правильності висновків суду першої інстанції та не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.
При розгляді справи судом порушень вимог ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість  ОСОБА_1  у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду – без змін.
       На підставі наведеного, керуючись ст.294 КпАП України, апеляційний суд, -
постановив:
Постанову судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 15 листопада 2023 року щодо ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП – залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Грищенка Валерія Володимировича - без задоволення.
Постанова апеляційного суду є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського 
апеляційного суду: О.В. Рябчун