ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 грудня 2023 року
м. Київ
справа № 752/18374/16-ц
провадження № 61-13443св23
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Фаловської І. М.,
суддів: Грушицького А. І., Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Пророка В. В., Сердюка В. В.,
учасники справи:
заявник - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Татарченко Владислав Геннадійович,
стягувач - товариство з обмеженою відповідальністю «999»,
боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
заінтересована особа - ОСОБА_3 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Семенов Олексій Володимирович, на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від  16  березня 2023 року в складі судді Кордюкової Ж. І. та постанову Київського апеляційного суду від 01 серпня 2023 року в складі колегії суддів Немировської О. В., Мазурик О. Ф., Желепи О. В.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог 
У лютому 2023 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Татарченко В. Г. звернувся до суду з поданням, в якому просив замінити боржника    - ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у справі №  752/18374/16-ц та у виконавчих провадженнях № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчих листів, виданих Голосіївським районним судом міста Києва на примусове виконання рішення цього суду від 13 липня 2017 року, на правонаступника - ОСОБА_3 .
Заява мотивована тим, що на примусовому виконанні перебувають виконавчі провадження від 29 листопада 2017 року № НОМЕР_1 та від 06 листопада 2017 року № НОМЕР_2, які відкриті на підставі виконавчих листів від 24 жовтня 2017 року № 752/18374/16-ц, виданих Голосіївським районним судом міста Києва щодо примусового виконання заочного рішення цього ж суду від  13  червня 2017 року у справі № 752/18374/16-ц.
ОСОБА_1 (боржник) помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті на підставі претензій кредитора приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко О. В. заведена спадкова справа № 60/2022. У цій спадковій справі відсутні особи, які звернулись із заявами про прийняття спадщини, а також особи, які відмовились від її прийняття. Сином померлого боржника є ОСОБА_3 , який на день відкриття спадщини проживав разом з померлим батьком, тому відповідно до частини третьої статті 1268 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) прийняв спадщину. Отже, ОСОБА_3 є правонаступником ОСОБА_1 у спірних зобов`язаннях.
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 16 березня 2023 року подання приватного виконавця Татарченка В. Г. задоволено частково.  Замінено у виконавчих провадженнях № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчих листів від 24 жовтня 2017 року № 752/18374/16-ц, виданих Голосіївським районним судом міста Києва, боржника ОСОБА_1 на його спадкоємця ОСОБА_3 . У задоволенні решти вимог подання відмовлено.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що з урахуванням статті  15  Закону  України «Про виконавче провадження» приватний виконавець Татарченко В. Г. може ініціювати питання лише щодо заміни сторони у виконавчому провадженні у разі її вибуття за заявою іншої сторони провадження, тому заміна померлої сторони у цивільній справі на правонаступника не може здійснюватися за заявою приватного виконавця. 
Щодо заміни померлого боржника у виконавчому провадженні на спадкоємця суд першої інстанції зазначив, що на день смерті боржника ОСОБА_1 його син ОСОБА_3 проживав разом з ним, тому вважається таким, що прийняв спадщину, відомості про те, що спадкоємець відмовлявся від прийняття цієї спадщини відсутні. У ОСОБА_3 як спадкоємця боржника перед кредитором - товариством з обмеженою відповідальністю «999» (далі - ТОВ «999») виник обов`язок у межах вартості майна, одержаного у   спадщину, задовольнити вимоги кредитора, оскільки зі смертю боржника грошові зобов`язання включаються до складу спадщини, а кредитор своєчасно пред`явив вимоги до спадкоємця боржника шляхом подання відповідної претензії нотаріусу в установлений шестимісячний строк. 
За таких обставин суд першої інстанції вважав, що слід замінити у виконавчих провадженнях вибулого боржника ОСОБА_1 його правонаступником ОСОБА_3 , що має наслідком часткове задоволення подання.
Постановою Київського апеляційного суду від 01 серпня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 16 березня 2023 року залишено без змін.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, які належали спадкодавцю на день смерті і не припинилися внаслідок його смерті. На день смерті ОСОБА_1 разом з ним проживав його син   ОСОБА_3 , який не подавав заяву про відмову від прийняття спадщини, а  стягувач подав до нього вимогу про сплату боргу в шестимісячний строк, тому наявні підстави для заміни боржника його правонаступником.
ОСОБА_3 належить 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 і він зареєстрований за вказаною адресою, перебування його на військовій службі не припиняє права користування вказаною квартирою. Крім того, ОСОБА_3 не вказував іншого постійного місця проживання станом на березень 2022 року. Та обставина, що ОСОБА_3 не звертався до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом, не свідчить, що він не   є   спадкоємцем після смерті ОСОБА_1 , оскільки спадщина належить спадкоємцеві з часу її відкриття. ОСОБА_3 не подавав заяву про відмову від прийняття спадщини відповідно до частини першої статті 1273 ЦК України і про намір звернутись з відповідною заявою суд не повідомляв. Питання щодо обсягу спадкового майна та його вартості не вирішувалось судом першої інстанції та має перевірятись при задоволенні вимог кредитора.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі ОСОБА_3 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд касаційної інстанції скасувати ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 16 березня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 серпня 2023 року, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні подання приватного виконавця Татарченка В. Г. про заміну боржника.
Касаційна скарга мотивована тим, що суди не врахували висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц. Суд першої інстанції розглянув справу в одному судовому засіданні, не повідомив ОСОБА_3 про час та місце розгляду справи, позбавивши його можливості подати свої аргументи та пояснення. ОСОБА_3 в апеляційній скарзі вказував на зазначені порушення судом першої інстанції норм процесуального права (щодо неповідомлення про час та місце розгляду справи), проте апеляційний суд на вказані обставини уваги не звернув та не спростував їх в оскаржуваній постанові. 
Як суд першої інстанції, так й апеляційний суд не дослідили факт проживання ОСОБА_3 і   ОСОБА_1 в одній квартирі, волевиявлення спадкоємця на прийняття спадщини, розмір спадкового майна. Суди першої та апеляційної інстанцій не надали належну оцінку обставинам справи. ОСОБА_3 не приймав спадщину після ОСОБА_1 , у матеріалах справи відсутні докази на спростовування зазначеної обставини, проте суди не дослідили питання щодо наявності майна, обсягу спадкового майна та розміру боргу, який відповідає частці спадкоємця у спадщині, тому ОСОБА_3 не може бути боржником у   виконавчих провадженнях № НОМЕР_1, № НОМЕР_2. Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17. В оскаржуваних судових рішеннях не визначено розмір боргу, який відповідає частці у спадщині ОСОБА_3 , не зазначено, що заміна здійснюється у межах вартості майна, одержаного у спадщину. 
Крім того, апеляційний суд дійшов помилкового висновку про правильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та дотримання норм процесуального права. Апеляційний суд залишив поза увагою відсутність фактів, які підтверджують правонаступництво боргових зобов`язань у спірних правовідносинах.
Позиція інших учасників справи
ТОВ «999» подало до Верховного Суду відзив, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін. Вказує, що ОСОБА_3 проживав разом зі спадкодавцем на час його смерті, тому прийняв спадщину після батька ОСОБА_1 , відповідно, суди правильно вирішили питання заміни боржника у спірних зобов`язаннях. Викладена у постанові Верховного Суду   від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц правова позиція не є релевантною до спірних правовідносин.
Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Татарченко В. Г. подав відзив, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін. Зазначає, що під час здійснення виконавчих дій встановив факт проживання ОСОБА_3 разом з боржником ОСОБА_1 , а проходження спадкоємцем військової служби не впливає на прийняття спадщини. До спадкового майна належать дві земельні ділянки, частка у квартирі, рухомі речі, грошові заощадження на рахунках тощо. 
Провадження у суді касаційної інстанції
12 серпня 2023 року ОСОБА_3 через адвоката Семенова О. В. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 16 березня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 серпня 2023 року.
Ухвалою Верховного Суду від 29 вересня 2023 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Семенов О. В., на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від   16   березня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 серпня 2023 року.
06 листопада 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 30 листопада 2023 року справу призначено до судового розгляду.
Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи
Суди встановили, що заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 13 липня 2017 року у справі № 752/18374/16-ц, з урахуванням ухвали цього ж суду від 07 листопада 2017 року про виправлення описки, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_4 на користь ТОВ «999» заборгованість за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 31 жовтня 2013 року у розмірі 1 944 000 грн, три відсотки річних - 106 893,37 грн, інфляційні втрати -1 337 472 грн, а всього - 3 388 365,37 грн; стягнуто з ОСОБА_1 і ОСОБА_4 на користь ТОВ «999» у рівних частинах суму сплаченого судового збору пропорційно частині задоволених позовних вимог у розмірі 50 825,48 грн, тобто по 25 412,74 грн.
Вказане рішення суду набрало законної сили 09 жовтня 2017 року.
Виконавчі листи щодо примусового виконання значеного судового рішення були видані 24 жовтня 2017 року.
06 листопада 2017 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 щодо примусового виконання виконавчого листа від 24 жовтня 2017 року № 752/18374/16-ц про стягнення з боржників ОСОБА_1 і ОСОБА_4 на користь ТОВ «999» у рівних частинах суми сплаченого судового збору пропорційно частині задоволених позовних вимог у розмірі 50 825,48 грн, тобто по 25 412,74 грн.
29 листопада 2017 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 щодо примусового виконання виконавчого листа від 24 жовтня 2017 року №  752/18374/16-ц про солідарне стягнення з боржників ОСОБА_1 і ОСОБА_4 на користь ТОВ «999» суми заборгованості за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 31 жовтня 2013 року у розмірі 1 944 000 грн, трьох відсотків річних - 106 893,37 грн, інфляційних втрат - 1 337 472 грн, а всього - 3 388 365,37 грн.
Виконавчі провадження № НОМЕР_2 та № НОМЕР_1 перебувають на примусовому виконанні.
ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Станом на 22 березня 2022 року разом із спадкодавцем ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 був зареєстрований його син ОСОБА_3 
ОСОБА_1 перебував у шлюбі з ОСОБА_4 
ТОВ «999» через приватного нотаріуса 16 вересня 2022 року звернулося до спадкоємців померлого боржника ОСОБА_1 з претензією щодо виконання заочного рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 13 липня 2017 року у справі № 752/18374/16-ц на загальну суму 3 139 957,14 грн.
Згідно з повідомленням приватного нотаріуса Стрельченко О. В. від 13 лютого 2023 року № 236/01-16 у спадковій справі № 60/2022, заведеній після смерті ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні особи, які звернулись із заявою про прийняття спадщини або із заявою про відмову у прийнятті спадщини.
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
Так, частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення   оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з частинами першою та другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у  касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону постанова апеляційного суду не відповідає.
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, враховуючи наступне.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який   вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція)).
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97» проти України»).
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті   8   Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному   право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.
Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом (частина перша статті 8 ЦПК України).
Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи (частина друга статті 211 ЦПК України).
Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а  у  разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку (частини шоста, сьома статті 128 ЦПК України).
ЄСПЛ вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України»).
Відповідно до частини третьої статті 442 ЦПК України суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.
На підставі пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 522/18010/18 зазначено, що обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є  реалізацією однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства. Розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання, є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Встановлено, що розгляд подання приватного виконавця про заміну боржника правонаступником у виконавчих провадженнях та у справі призначено судом першої інстанції на 16 березня 2023 року.
Згідно з наявною у матеріалах справи довідкою, складеною відповідальною особою, у додатку «Viber» повідомлення щодо судової повістки про виклик до суду на 16 березня 2023 року на 14.00 год, яке сформоване 09 березня 2023 року, доставлено одержувачу ОСОБА_3 09 березня 2023 року о 15.27 год.
Проте, у матеріалах справи відсутня заява ОСОБА_3 про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою повідомлення, зокрема, через додаток «Viber».
Зазначена довідка про доставку повідомлень через додаток «Viber», на думку заявника, не може вважатися доказом належного повідомлення про дату, час і місце судового засідання.
Матеріали справи не містять інших доказів, що свідчать про належне повідомлення ОСОБА_3 про дату, час і місце судового засідання в суді першої інстанції.
Звернувшись з апеляційною скаргою, ОСОБА_3 вказував на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Так, в апеляційний скарзі зазначив, що суд першої інстанції не повідомив його про розгляд справи та вирішив подання в одному судовому засіданні, порушивши право учасника судового процесу спростувати вимоги приватного виконавця. При цьому  ОСОБА_3 указував на норми Конвенції, практику ЄСПЛ та Висновок № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень. ОСОБА_3 також звернув увагу апеляційного суду на проходження ним військової служби як на підтвердження факту непроживання зі спадкодавцем та неотримання судових повісток.
Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції.
Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24 травня 2021 року у справі № 2-941/11.
Обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, а й основних засад (принципів) цивільного судочинства. Розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання, є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06 липня 2022 року у справі № 752/11822/15-ц.
Правильним по суті рішення є в тому випадку, коли воно відповідає вимогам законності й обґрунтованості, оскільки порушення останніх має наслідком зміну або скасування оскарженого судового рішення.
Процесуальні гарантії забезпечення належного розгляду справи стосовно ОСОБА_3 порушені через його непоінформованість про дату і час розгляду справи в суді першої інстанції.
Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Отже, розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання, є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Правильним по суті рішення є в тому випадку, коли воно відповідає вимогам законності й обґрунтованості, оскільки порушення останніх має наслідком зміну або скасування оскарженого судового рішення. Оскаржене судове рішення належить залишати без змін за наявності незначних порушень закону, які вже були усунені при розгляді справи, або ж таких, які можуть бути виправлені судом апеляційної інстанції. Правило про те, що «не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань» стосується випадків, коли такі недоліки не призводять до порушення основних засад (принципів) цивільного судочинства.
Вказані висновки викладено у постанові Верховного Суду від 23 листопада 2023 року у справі № 457/225/13-ц.
Апеляційний суд, переглядаючи справу в апеляційному порядку за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на вказане порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке було обов`язковою підставою для скасування рішення районного суду відповідно до наведеної норми процесуального права, уваги не звернув, залишивши його рішення без змін. Крім того, зазначені доводи містилися в апеляційній скарзі. Проте, апеляційний суд на відповідні доводи апеляційної скарги (про неповідомлення ОСОБА_3 судом першої інстанції про розгляд справи) уваги не звернув та належної правової оцінки цим обставинам не надав.
У ситуації, коли суд першої інстанції розглянув справу за відсутності учасника справи, який не був належним чином повідомлений про час та місце її розгляду, а  суд апеляційної інстанції залишив рішення суду першої інстанції за таких обставин без змін, якщо такий учасник справи обґрунтовував свою апеляційну скаргу зазначеною підставою, то суд касаційної інстанції не може застосувати правило про те, що «не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань» (частина друга статті 410 ЦПК України).
Під час нового розгляду справи апеляційному суду необхідно врахувати висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 523/2357/20.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.
Наведені у касаційній скарзі доводи дають підстави для висновку про її обґрунтованість щодо неналежного повідомлення ОСОБА_3 про дату, час і місце судового засідання, що є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції та направлення справи на новий розгляд до цього суду.
Щодо судових витрат
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, суд не здійснює розподіл судових витрат.
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Семенов Олексій Володимирович, задовольнити частково.
Постанову Київського апеляційного суду від 01 серпня 2023 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                             І. М. Фаловська
Судді                                                                                       А. І. Грушицький
В. М. Ігнатенко
В. В. Пророк
В. В. Сердюк