Справа № 461/8710/23                                 Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М. 
Провадження № 33/811/1626/23                 Доповідач: Гончарук Л. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ 

       29 листопада 2023 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., з участю представника Львівської митниці Держмитслужби України Зирянова Олега Юрійовича, захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Бабій Ірини Миколаївни, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги представника Львівської митниці Держмитслужби України Зирянова Олега Юрійовича, захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Бабій Ірини Миколаївни на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 24 жовтня 2023 року,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товару, що становить 38 295 (тридцять вісім двісті дев`яносто п`ять ) грн. 00 коп. з конфіскацією вилученого згідно протоколу про порушення митних правил №0918/20900/23 від 17.07.2023 товару, а саме: 130 пачок (2 600 шт. сигарет) з фільтром марки «WEST» Silver без акцизних марок України та 420 пачок (8 400 шт. сигарет) з фільтром марки «Compliment» Blue» без акцизних марок України.
Вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №0918/20900/23 від 17.07.2023 автомобіль марки «Volkswagen» VIN НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 – повернуто власнику.
Документи, вилучені згідно протоколу про порушення митних правил № 0918/20900/23 від 17.07.2023, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , контрольний талон - повернуто власнику.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівської митниці 38 603,93 грн. витрат за зберігання товару на складі митниці.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 536,80 грн. судового збору.
Відповідно до постанови, 17.07.2023 року о 00 год. 12 хв., гр. ОСОБА_1 прямував у приватну поїздку з України в Республіку Польщу через пункт пропуску «Шегині- Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці в якості водія легкового автомобіля марки «Volkswagen» VIN НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 смугою митного контролю «Червоний коридор».
У ході митного контролю автомобіля виникла підозра щодо наявності в згаданому транспортному засобі товарів, які переміщуються через митний кордон України з приховуванням від митного контролю. Автомобіль було скеровано до боксу поглибленого огляду транспортних засобів та товарів. В ході подальшого митного контролю вказаного транспортного засобу виявлено 130 пачок (2 600 шт. сигарет) з фільтром марки «WEST» Silver без акцизних марок України та 420 пачок (8 400 шт. сигарет) з фільтром марки «Compliment» Blue» без акцизних марок України, які знаходились в спеціально виготовленому сховищі (тайнику) в конструктивних порожнинах даху автомобіля, доступ до яких став можливим через прямокутний отвір розміром 30 см.*35 см., після демонтажу декоративної тканинної обшивки та спеціально виготовленої дерев`яної панелі.
Під час огляду автомобіля було використано технічні засоби митного контролю, а саме: ліхтарик, дзеркало, викрутки, шуруповерт, ендоскоп. Огляд було проведено із застосуванням скануючих систем «РАПІСКАН».
Виявлені під час митного огляду сигарети, гр. ОСОБА_1 , визнав своєю власністю.
Згідно висновку експерта СЛЕД Держмитслужби від 01.08.2023 № 142000-3301-0620 вартість виявлених товарів становить 38 295,00 гривень.
Згідно висновку експертів Львівського НДІСЕ від 21.09.2023 № 3052-Е, в заводську конструкцію автомобіля «Volkswagen» VIN НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 внесено конструктивні зміни.
Таким чином, гр. ОСОБА_1 вчинив дії. спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ.
Зазначені дії мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого ч.1 ст. 483 Митного кодексу України.
На вказану постанову представник Львівської митниці Держмитслужби України Зирянов О.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову та винести нову, якою гр. ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, та накласти на нього стягнення – штраф у розмірі 38 295,00 гривень; конфіскувати в дохід держави сигарети т.м. «West» без акцизних марок України, у кількості 130 пачок, сигарети т.м. «Compliment Blue», без акцизних марок України, у кількості 420 пачок; вилучений, згідно протоколу про порушення митних правил №0918/20900/23 від 17.07.2023 автомобіль марки «Volkswagen» VIN НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 , конфіскувати в дохід держави, як засіб для прихованого переміщення через митний кордон України товарів; стягнути з ОСОБА_1 , на користь Львівської митниці витрати у справі про порушення митних правил, станом на день розгляду справи судом.
В обґрунтування зазначає, що гр. ОСОБА_1 приховав переміщуваний ним товар в конструктивних порожнинах стелі транспортного засобу і свідчить про значну суспільну небезпеку та прямий умисел особи на вчинення такого правопорушення. 
Вважає, що висновок суду є помилковим, а сама постанова необґрунтована у частині повернення гр. ОСОБА_1 , вилученого автомобіля. 
На вказану постанову захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Бабій І.М. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову в частині накладення стягнення та витрат за зберігання транспортного засобу на складі митниці змінити, а саме стягнути із ОСОБА_1 на користь Львівської митниці витрати за зберігання сигарет, на складі митного органу у відповідній сумі та визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, без накладення адміністративного стягнення у зв`язку з визнанням санкції ч. 1 ст. 483 МК України неконституційною.
Вважає, що постанова винесена без врахування всіх обставин справи та з порушенням норм матеріального права.
Зазначає, що у суду не було підстав для стягнення на користь Львівської митниці 38 603,93 грн. витрат за зберігання товару на складі митниці, а саме витрат за зберігання транспортного засобу.
Заслухавши виступ захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Бабій І.М., яка підтримала подану нею апеляційну скаргу та заперечила проти апеляційних вимог представника митниці, думку представника Львівської митниці Держмитслужби України Зирянова О.Ю., який підтримав подану ним апеляційну скаргу та заперечив проти апеляційних вимог захисника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до наступних висновків. 
Згідно з ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
Відповідно до вимог ст.489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 1 ст. 483 МК України встановлено відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.
За змістом вищевказаної норми, переміщення предметів із приховуванням від митного контролю може здійснюватись, у тому числі, шляхом подання до митного органу України, як підстави для їх переміщення, документів, які містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх кількості та вартості.
Висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи і сторонами не оскаржується.
Разом з цим, апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги представника митниці про те, що висновки суду є помилковими, а сама постанова судді необґрунтованою в частині повернення ОСОБА_1 вилученого автомобіля, з наступних підстав. 
Відповідно до п.53 ч. 1 ст. 4 МК України, спеціально виготовленим сховищем (тайником) є сховище, виготовлене з метою незаконного переміщення товарів через митний кордон України, а також обладнані та пристосовані з цією метою конструктивні ємності чи предмети, які попередньо піддавалися розбиранню, монтажу тощо.
Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 461 МК України, за порушення митних правил може бути накладено таке адміністративне стягнення, як конфіскація товарів, транспортних засобів комерційного призначення безпосередніх предметів порушення митних правил, товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю (крім транспортних засобів комерційного призначення, які використовуються виключно для перевезення пасажирів і товарів через митний кордон України за визначеними маршрутами та рейсами, що здійснюються відповідно до розкладу руху на підставі міжнародних договорів, укладених відповідно до закону), а також транспортних засобів, що використовувалися для переміщення товарів безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України поза місцем розташування митного органу.
Так, як слідує з матеріалів справи, зокрема із висновку експертів за результатами проведення автотехнічного та трасологічного дослідження Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз № 3052 - Е від 21.09.2023, в такому зазначено, що заводська конструкція автомобіля марки «Volkswagen», р.н. НОМЕР_2 , з ідентифікаційним номером VIN НОМЕР_1 , піддавалась переобладнанню вантажного відсіку, яке полягало у демонтажі заводської перегородки між пасажирським салоном та вантажним відсіков, встановленні полиць у задній частині вантажного відсіку, встановленні люку в панелі даху та двох вікон у правій і лівій боковинах, та оббивкою внутрішніх поверхонь вантажного відсіку декоративним покриттям. В процесі даного переобладнання, внутрішня обшивка панелі даху вантажного відсіку була сконструйована таким чином, що в передній її частині (біля люку) утворилась спеціальна замкнута порожнина, розмірами приблизно 138Х52Х5, доступ до якої отримується після демонтажу металевих заклепок кріплення рамки люка та зсуву спереду назад рухомої кришки, що закриває дану порожнину.
З вказано висновку також вбачається, що переобладнання вантажного відсіку автомобіля марки «Volkswagen» VIN НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 , було здійснено саморобним способом, з використанням конструкційних матеріалів широкого спектру застосування (плит багатошарової клеєної деревини, дерев`яних та металевих планок різного профілю, теплоізоляційного матеріалу – пінопласту, шумо – віброізолюючого матеріалу з зовнішнім металізованим покриттям, штучного матеріалу типу « автоковролін», кріпильних елементів різної номенклатури), а також слюсарного інструменту та обладнання, що служили для обробки вищевказаних матеріалів, складання конструкції та монтуванні її всередині автомобіля.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного переконання про те, що висновком експертів Науково – дослідного інституту судових експертиз № 3052 - Е від 21.09.2023 не підтверджено, що в автомобілі «Volkswagen» VIN  НОМЕР_1 , р.н.  НОМЕР_2 , наявні спеціально виготовлені сховища (тайники), відтак підстав стверджувати, що  ОСОБА_1  в автомобілі змонтував спеціально виготовлене сховище (тайник) з метою переміщення товарів через митний кордон України не встановлено.
Апеляційний суд погоджується з висновком судді суду першої інстанції з приводу того, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, підтверджено належними, допустимими та достовірними доказами. Ці докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять його винуватість у вчинені адміністративного правопорушення.
Разом з цим, апеляційний суд звертає увагу на позицію Конституційного Суду України викладену в рішенні від 05 липня 2023 року по справі № 3-46/2022(95/22, 170/22, 233/22) у справі за конституційними скаргами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзацу другого частини першої статті 483 Митного кодексу України.
Так, згідно з вищезазначеним рішенням, Конституційний Суд України визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) абзац другий частини першої статті 483 Митного кодексу України (щодо санкції частини даної статті).
Конституційний Суд України дійшов висновку, що для досягнення легітимної мети суд повинен мати дискрецію. Однак суд під час розгляду справи про порушення митних правил за частиною першою статті 483 Кодексу не може забезпечити індивідуалізації відповідальності через: відсутність у зазначеній статті Кодексу інших видів стягнень; неможливість зміни розміру відсотків, за якими визначено штраф і обов`язковість застосування конфіскації. Неможливість вибору виду та розміру адміністративного стягнення з урахуванням обставин справи, а саме: характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики особи можливості відшкодування заподіяної шкоди, наявності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, унеможливлює справедливий розгляд справи судом.
Таке законодавче регулювання суперечить засадам демократичного суспільства, базованого на верховенстві права (правовладді) (in democratic society quided by the rule of law). А тому, абзац другий частини першої статті 483 Кодексу суперечить приписам частини першої статті 8, частин першої, четвертої статті 41, частини другої статті 61, частини першої статті 64 Конституції України.
Зазначене також відповідає практиці Європейського суду з прав людини та вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд, використовує Конвенцію (Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод) та практику Суду (Європейського суду з прав людини) як джерело права.
Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Перший протокол), кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У справі Краєва проти України (Krayeva v.Ukraine від 13 січня 2022 року (заява № 72858/13) Європейський суд з прав людини, констатувавши, що сума штрафу, накладеного на заявницю за порушення митних правил (частина перша статті 483 Кодексу), становила надмірне втручання в її право власності всупереч вимогам статті 1 Першого протоколу до Конвенції, зазначив, зокрема, що: «накладення штрафу як таке становитиме втручання у право, гарантоване абзацом першим статті 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки воно позбавляє особу, якої це стосується, певної частки майна, а саме суми, яку має бути сплачено» (§ 23); «щоб бути сумісним зі статтею 1 Першого протоколу, захід (втручання) має відповідати трьом умовам: він має бути правомірним, мати правомірну мету та забезпечувати справедливий баланс між загальним інтересом суспільства й основоположними правами особи» (§ 24).
За частиною першою статті 483 Митного кодексу, згідно з якою заявницю було визнано винною, штраф у розмірі, що дорівнює вартості товару, сам собою є надмірно великою сумою, та конфіскація товару були обов`язковими заходами без жодних винятків. Брак будь-якої дискреції у цьому випадку не дав українським судам можливості оцінити осібну ситуацію, унаслідок чого втрачається сенс будь-якого оцінювання. Суд уже зазначав, що подібна жорстка система не здатна забезпечити потрібний справедливий баланс між вимогами загального інтересу та захистом права власності особи“ (§31).
Європейський суд з прав людини вказав, що для того, щоб відповідати вимозі домірності, суворість санкцій має відповідати тяжкості правопорушень, за які їх призначають. Принцип домірності має бути дотриманий не лише під час визначення норм, які стосуються суворості санкції, а й під час оцінювання тих факторів, що їх має бути взято до уваги, коли визначають санкції (рішення у справі Imeri v. Croatia від 24 червня 2021 року (заява № 77668/14), §84).
Також, Європейський суд з прав людини у справі «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року, зазначив, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний, inter alia, «інтерес суспільства» та «умови, передбачені законом». Більше того, будь-яке втручання у право власності обов`язково повинно відповідати принципу пропорційності. Як неодноразово зазначав Суд, «справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Пошук такого справедливого балансу пролягає через всю Конвенцію. Далі Суд зазначає, що необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (рішення щодо Брумареску (Brumaresku), параграф 78).
Отже, оцінюючи дотримання права на мирне володіння своїм майном, передбаченого ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд, перш за все виходить із оцінки дотримання принципу правомірності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном та оцінки забезпечення «справедливого балансу», дотримання принципу пропорційності (справедливої рівноваги між інтересами суспільства і основними правами окремої людини) (п.п. 69, 73 рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, п.п. 31, 34 рішення у справі «Ісмаїлов проти РФ» від 06 листопада 2008 року).
Вказана позиція Європейського Суду щодо необхідності забезпечення необхідного справедливого балансу між захистом права власності та вимогами загального інтересу з огляду на свободу розсуду, якою наділена держава в цій сфері, також відображена у справі «Садоча проти України».
Суд вказав, що захід у вигляді конфіскації відповідає загальному суспільному інтересу, підкресливши, що необхідний баланс не буде досягнуто, якщо на відповідного власника майна буде покладено «індивідуальний та надмірний тягар» (рішення від 11 липня 2019 року ( п. п. 26, 27).
Окрім цього, на думку Європейського суду з прав людини, «стаття 1 Першого протоколу вимагає, щоб будь-яке втручання було виправдано домірним стосовно визначеної мети. Тобто потрібно досягти „справедливого балансу" між вимогами загального інтересу суспільства та потребами захисту основоположних прав людини. Потрібного балансу не буде досягнуто, якщо особі або особам, яких це стосується, доведеться нести індивідуальний і надмірний тягар (рішення у справах The Former King of Greece and Others v. Greece від 28 листопада 2002 року (заява № 25701/94), ECHR 2000-ХІІ, § 79, § 82; Jahn and Others v. Germny від 30 червня 2005 року (заяви №№ 46720/99, 72203/01, 72552/01), ECHR 2005-УІ, § 81-94» рішення у справі Gogitidze and Others v. Gejrmany від 12 травня 2015 року (заява № 36862/05), § 97).
Апеляційний суд вважає, що у даному випадку слід враховувати практику ЄСПЛ щодо співмірності покарання, застосованого до особи, що передбачає обов`язкове застосування штрафу та конфіскація товару, як санкції за порушення митних правил, встановлених ст.483 Митного кодексу (справа «Краєва проти України» (заява №72858/13)).
Окрім того, у рішенні ЄСПЛ, від 06.11.2008 року по справі «Ісмаїлов проти Росії», встановлено, що згідно з принципом верховенства права, який закріплений в усіх статтях Конвенції, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, стягнення повинне бути пропорційним, відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам. У випадку, якщо суд дійде висновку, що стягнення у вигляді конфіскації майна не забезпечить балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту права власності конкретної особи, то він має право не накладати таке стягнення навіть у випадку, коли воно передбачене положеннями МК України як обов`язкове.
Відповідно до ч. 1 ст. 465 МК України конфіскація як адміністративне стягнення за порушення митних правил полягає у примусовому вилученні товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, і безоплатній передачі їх у власність держави.
Однак, в даному випадку, апеляційний суд вважає, що саме конфіскація товарів, безпосередніх предметів вчинення адміністративного правопорушення, забезпечить той справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, який буде і достатнім для покарання особи за вчинене порушення, так і для забезпечення компенсації порушених прав, з огляду на те, що такі товари підлягають безоплатній передачі їх у власність держави.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що накладення адміністративного стягнення у виді штрафу суперечитиме положенням Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції, а також висновкам, викладеним у рішенні КСУ від 05.07.2023 року та у рішеннях ЄСПЛ, які наведені вище, не забезпечить справедливого балансу між вимогами публічних інтересів та захистом права власності особи, буде непропорційним і не узгоджуватиметься з принципом верховенства права.
Враховуючи викладене, постанову суддіГалицького районного суду м. Львова від 24 жовтня 2023 року в частині накладення стягнення у виді штрафу необхідно змінити як таку, що не відповідає вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції, а також висновкам, викладеним у рішенні КСУ від 05 липня 2023 року.
Окрім цього, на підставі ч. 3 ст. 541 МК України з особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на користь Львівської митниці Держмитслужби України необхідно стягнути витрати за зберігання товару на складі митниці та експертизи у сумі 9 421,37 грн., без стягнення витрат за зберігання транспортного засобу на складі митниці, оскільки автомобіль повернуто особі.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу представника Львівської митниці Держмитслужби України Зирянова Олега Юрійовича залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Бабій Ірини Миколаївни задовольнити частково.
Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 24 жовтня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України – змінити в частині накладення адміністративного стягнення та стягнення витрат за зберігання товару на складі митниці.
Виключити з мотивувальної та резолютивної частини постанови судді вказівку про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товару, що становить 38 295 (тридцять вісім двісті дев`яносто п`ять ) грн. 00 коп. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь митниці 9421,37 грн витрат за зберігання товару на складі митниці.
В решті постанову судді залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                         Л.Я. Гончарук