Номер провадження: 22-ц/813/514/23 
Справа № 509/760/17
Головуючий у першій інстанції Кочко В.К.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2023 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого – Громіка Р.Д.,
суддів – Сегеди С.М., Драгомерецького М.М.,
за участю секретаря – Триколіч І.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні без участі учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 серпня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , державного реєстратора Одеської філії Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Кравця Олександра Володимировича, Житлово-будівельного кооперативу «Марін-Білдер», за участю третіх осіб: громадської організації «Котеджний комплекс «Марін Віллас», приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Марченко Аеліти Мехманівни, Одеської філії Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень», про визнання речового права, скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна та усунення перешкод у користуванні майном,

ВСТАНОВИВ:
1. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог.
У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , державного реєстратора Одеської філії Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Кравця О. В. (далі – державний реєстратор Одеської філії ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Кравець О. В.), Житлово-будівельного кооперативу «Марін-Білдер» (далі – ЖБК «Марін-Білдер»), треті особи: Громадська організація «Котеджний комплекс «Марін Віллас» (далі – ГО «Котеджний комплекс «Марін Віллас»), приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Марченко А. М., Одеська філія ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень», про визнання речового права, скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна, усунення перешкод у користуванні майном.
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що рішенням правління ЖБК «Марін-Білдер» (протокол від 01 червня 2006 року № 01/07-03) його було прийнято до членів кооперативу та закріплено для будівництва і обслуговування житлового будинку земельну ділянку площею 0,03 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . На виконання рішення правління ЖБК «Марін-Білдер» він сплатив вступний членський внесок у розмірі 50 500,00 грн.
Рішенням правління (протокол від 14 вересня 2006 року № 14/09-1) затверджений проєкт будівництва житлового будинку, встановлений розмір загального цільового і пайового внесків, строки їх внесення, а також терміни початку та закінчення будівництва, введення в експлуатацію та передання йому у власність житлового будинку.
На виконання рішення правління ЖБК «Марін-Білдер», він сплатив цільовий внесок у сумі – 202 000,00 грн. Станом на 10 липня 2009 року ним сплачено на будівництво об`єктів загального користування та житлового будинку 813 555,00 грн, що еквівалентно 161 000,00 дол. США. 
У подальшому ним були сплачені членські внески на загальну суму 71 364,00 грн.
Згідно з декларацією № ОД142140360163 про готовність об`єкта до експлуатації від 05 лютого 2014 року закінчений будівництвом житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , визнано готовим до експлуатації.
Рішенням виконавчого комітету Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 31 березня 2014 року № 53 житловому будинку присвоєно адресу: АДРЕСА_2 .
Після прийняття у вересні 2014 року рішення про ліквідацію ЖБК «Марін-Білдер» та створення ГО «Котеджний комплекс «Марін Віллас», він, як член зазначеної громадської організації та власник житлового будинку АДРЕСА_2 , продовжив сплачувати членські внески до ГО «Котеджний комплекс «Марін Віллас».
На початку грудня 2016 року у зазначеному житловому будинку з`явилися невідомі йому особи. Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , йому стало відомо, що власником зазначеного житлового будинку вказана ОСОБА_2 , яка набула його у власність на підставі договору купівлі-продажу від 19 жовтня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Марченко А. М., зареєстрованим у реєстрі за № 2038, та за договором купівлі-продажу від 20 жовтня 2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Марченко А. М., зареєстрованим у реєстрі за № 2042, укладеними між нею та ОСОБА_3 .
Як з`ясувалося згодом, рішення про державну реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , від 09 серпня 2016 року № 30850307 прийняте державним реєстратором Одеської філії ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Кравцем О. В., на підставі довідки, виданої ЖБК «Марін-Білдер» від 30 липня 2013 року № 30.7.1.
Посилаючись на те, що ЖБК «Марін-Білдер» не мав правових підстав передавати ОСОБА_3 , який не членом зазначеного кооперативу, речові права на спірний житловий будинок, оскільки він, як член житлового-будівельного кооперативу, який повністю сплатив цільовий та пайові внески, став власником житлового будинку АДРЕСА_2 , однак не встиг оформити право власності на зазначене майно у встановленому законом порядку у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, натомість ОСОБА_3 не є членом кооперативу і, як убачається із заяви голови ЖБК «Марін-Білдер», не отримував від кооперативу жодних документів на підтвердження сплати пайового внеску, позивач просив: 1) визнати за ним, як членом ЖБК «Марін-Білдер», речове право на житловий будинок АДРЕСА_2 ; 2) визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію права власності на будинок АДРЕСА_2 , за ОСОБА_3 , вчинену державним реєстратором Одеської філії ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Кравцем О. О (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 09 серпня 2016 року № 30850307); 3) визнати недійсним договір купівлі-продажу від 19 жовтня 2016 року 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_2 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Марченко А. М., зареєстрований у реєстрові за № 2038; 4) визнати недійсним договір купівлі-продажу від 20 жовтня 2016 року 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_2 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Марченко А. М., зареєстрований у реєстрові за № 2042; 5) усунути йому перешкоди у користуванні житловим будинком АДРЕСА_2 , шляхом виселення із зазначеного будинку ОСОБА_2 .

Процесуальний рух справи:
       у суді першої інстанції:
Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 серпня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження набуття ним у власність житлового будинку АДРЕСА_2 унаслідок його викупу у ЖБК «Марін-Білдер», оскільки долучені ним до матеріалів справи квитанції до прибуткового касового ордеру не відповідають вимогам щодо цього розрахункового документа. Загальна сума грошових коштів, сплачених ним згідно із зазначеними квитанціями, не відповідає загальній сумі цільових та пайових внесків, які йому належало сплатити згідно з протоколом правління ЖБК «Марін-Білдер» від 14 вересня 2006 року № 14/09-1. Зважаючи на те, що акт приймання-передачі майна від 10 червня 2014 року підписаний не позивачем ОСОБА_1 , а ОСОБА_4 , суд першої інстанції виходив з того, що він не може бути допустимим доказом на підтвердження обставин передачі ЖБК «Марін-Білдер» спірного житлового будинку ОСОБА_1 .
Зважаючи на те, що позивач не довів невідповідність наданих ОСОБА_3 державному реєстратору документів для вчинення державної реєстрації права власності на спірний житловий будинок вимогам, передбаченим постановою Кабінету Міністрів України «Про державну реєстрацію права речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25 грудня 2015 року № 1127 (у редакції, чинній на дату проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок) або визнання їх у судовому порядку недійсними, суд вважав відсутніми підстави для скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на спірний житловий будинок, проведеної державним реєстратором Одеської філії ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Кравцем О. О.
Установивши, що на час вчинення оспорюваних правочинів з відчуження спірного нерухомого майна на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у встановленому законом порядку був зареєстрований власником спірного нерухомого майна та, що сторонами зазначених правочинів дотримано вимог, передбачених частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання недійними договорів купівлі-продажу від 19 жовтня 2016 року та від 20 жовтня 2016 року, укладених між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Оскільки права особи, яка вважає себе власником майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі, підлягають захисту лише шляхом подання віндикаційного позову, тоді як ОСОБА_1 заявлено позовну вимогу на підставі статті 391 ЦК України про усунення перешкод у користуванні житловим будинком АДРЕСА_2 , шляхом виселення з нього ОСОБА_2 , суд зазначив, що вказана вимога є необгрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

       у суді апеляційної інстанції:
Постановою Апеляційного суду Одеської області від 17 травня 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_5 залишено без задоволення, рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 серпня 2017 року залишено без задоволення.
Судове рішення апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та застосував норми матеріального права, рішення суду є законним та обгрунтованим, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

у суді касаційної інстанції:
Постановою Верховного Суду від 15 липня 2020 року постанову Апеляційного суду Одеської області від 17 травня 2018 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції вмотивована тим, що відмовляючи у задоволенні вимоги про скасування державної реєстрації права власності на спірний житловий будинок за ОСОБА_3 , суд першої інстанції не з`ясував чи відповідали дії державного реєстратора Кравця О. В. на дату вчинення ним реєстраційної дії щодо спірного нерухомого майна вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку № 1127. У цьому контексті, Верховний Суд зауважив, що перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд не звернув увагу та не надав оцінки доводам заявників про те, що за результатами проведення камеральної перевірки державного реєстратора Одеської філії ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Кравця О. В. встановлено, що у порушення вимог статей 18, 23, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пунктів 9, 14, 62, 63 Порядку № 1127, державним реєстратором Кравцем О. В. прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , без оригіналів затвердженого загальними зборами кооперативу списку членів кооперативу, документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, та документа, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.
При вирішення зазначеного спору, суди також не врахували, що на момент вибуття спірного майна з його володіння, ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не оформив за собою право власності на нього, а отже, у розумінні чинного законодавства не став його реєстраційним власником, а тому суди дійшли передчасного висновку, що ефективним способом захисту прав позивача може бути виключно пред`явлення ним віндикаційного позову.
При новому розгляді справи судам також належить урахувати наведене, а також обставини повідомлені ОСОБА_3 у заяві від 29 вересня 2019 року, посвідченій приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ткаченко І. В., зареєстрованій у реєстрі за № 367, про те, що він: не писав та не подавав жодних заяв до «Марін-Білдер», у тому числі і заяв на вступ до ЖБК «Марін-Білдер»; участі у загальних зборах ЖБК «Марін-Білдер» ніколи не приймав; грошові кошти до ЖБК «Марін-Білдер» не сплачував; жодних документів із ЖБК «Марін-Білдер» не підписував; жодних довіреностей на представництво його інтересів, у тому числі у кооперативах та державних реєстраторів не видавав; йому не відомо, які документи стали підставою для реєстрації за ним права власності на спірний будинок; ніколи не звертався до будь-яких реєстраторів з питання реєстрації за собою права власності на нерухоме майно у АДРЕСА_2 ніколи не знаходився, і вказаний будинок ніколи не бачив; жодної документації, у тому числі технічний паспорт на спірний будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , не замовляв та не отримував. Вважав дійсним власником будинку свого знайомого ОСОБА_6 , який у 2016 році звернувся до нього з проханням оформити на нього земельну ділянку у ж/м «Совіньйон», село Мізікевича Овідіопольського району, Одеської області, з посиланням на те, що він не може її оформити на своє ім`я, оскільки є членом та посадовою особою ЖБК «Марін-Білдер»; у жовтні 2016 року ОСОБА_6 запросив його до нотаріуса він підписав документи щодо продажу спірного будинку, грошові кошти отримані від покупця ОСОБА_2 передав ОСОБА_6 .

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення норма матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга вмотивована тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено матеріали справи та зроблено помилкові висновки про відмову у задоволенні позову.

Сповіщення сторін.
Про судове засідання, призначене на 18 жовтня 2023 року, сторони були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи, однак у судове засідання не з`явились.
Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлено 30 жовтня 2023 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції частковому скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Фактичні обставини справи.
На підставі матеріалів справи встановлено, що рішенням правління ЖБК «Марін-Білдер» від 01 червня 2006 року, оформленого протоколом № 01/07-03 ОСОБА_1 прийнято до членів кооперативу, та закріплено за ним земельну ділянку площею 0,03 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . На виконання рішення правління ЖБК «Марін-Білдер» про прийняття його у члени кооперативу, він сплатив вступний членський внесок у розмірі 50 500,00 грн.
Рішенням правління ЖБК «Марін-Білдер» (протокол від 14 вересня 2006 року № 14/09-1) члену кооперативу ОСОБА_1 затверджено проєкт будівництва житлового будинку, встановлений розмір загального цільового і пайового внесків, строки їх внесення, а також терміни початку будівництва (4-ий квартал 2006 року), закінчення будівництва (2-ий квартал 2008 року), введення в експлуатацію (протягом строків встановлених комісією з приймання закінчених будівництвом об`єктів (орієнтовно 60 робочих днів) та передання йому у власність житлового будинку (протягом одного місяця з моменту введення будинку в експлуатацію). Згідно із зазначеним протоколом, ОСОБА_1 мав сплачувати цільовий та пайовий внески у такі строки:
- цільовий внесок в еквівалентні 50 000,00 дол. США – до 15 вересня 2006 року;
- пайовий внесок в еквіваленті 22 000,00 дол. США – до 15 грудня 2006 року;
- пайовий внесок в еквіваленті 22 000,00 дол. США – до 15 березня 2007 року;
- пайовий внесок в еквіваленті 22 000,00 дол. США – до 15 червня 2007 року;
- пайовий внесок в еквіваленті 22 000,00 дол. США – до 15 вересня 2007 року;
- пайовий внесок в еквіваленті 22 000,00 дол. США – до 15 грудня 2007 року;
- пайовий внесок в еквіваленті 22 000,00 дол. США – до 15 березня 2008 року;
- останній пайовий внесок, що еквівалентний 17 002,00 дол. США сплатити в момент підписання проміжного акта на проведення робіт з встановлення у незавершеному будівництвом будинку систем опалення та водопостачання.
Відповідно до довідки ЖБК «Марін-Білдер» від 10 липня 2009 року вих. № 10/07/09-1/С, станом на 10 липня 2009 року ОСОБА_1 сплатив ЖБК «Марін-Білдер» на будівництво об`єктів загального користування та житлового будинку – 813 555,00 грн, що еквівалентно 161 000,00 дол. США.
Згідно з декларацією № ОД142140360163 про готовність об`єкту до експлуатації від 05 лютого 2014 року, закінчений будівництвом об`єкт – житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , визнано готовим до експлуатації.
Рішенням виконавчого комітету Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 31 березня 2014 року № 53 «Про присвоєння адреси новозбудованому об`єкту нерухомого майна - закінченому будівництвом житловому будинку, що знаходиться на території Таїровської селищної ради в АДРЕСА_2 , замовником якого є ЖБК «Марін-Білдер» у зв`язку з тим, що будівельна адреса новозбудованому об`єкта нерухомого майна – житлового будинку по АДРЕСА_1 не співпадає з адресою, визначеною відповідно до генерального плану населеного пункту, будинку присвоєно адресу: АДРЕСА_2 .
Згідно з актом приймання-передачі нерухомого майна від 10 червня 2014 року, ЖБК «Марін-Білдер» в особі голови правління Капіноса В. І. передав, а ОСОБА_4 , діючий в інтересах ОСОБА_1 згідно з довіреністю від 31 травня 2012 року, як член кооперативу, прийняв у власність індивідуальний житловий будинок, загальною площею 268,9 кв. м, житловою площею 61,3 кв. м, за адресою: АДРЕСА_2 .
09 серпня 2006 року державним реєстратором Одеської філії ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Кравцем О. В. прийняте рішення № 30850307 про державну реєстрацією за ОСОБА_3 права власності на житловий будинок загальною площею 217,7 кв. м, житловою площею 61,8 кв. м., за адресою: АДРЕСА_2 . Підставою виникнення права власності ОСОБА_3 на вказаний об`єкт нерухомого майна, відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, державним реєстратором визначено: технічний паспорт № 0014126, складений 22 липня 2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Нове БТІ» та довідку ЖБК «Марін-Білдер» від 30 липня 2013 року № 30.7.1. про повну сплату ОСОБА_3 пайового внеску.
19 жовтня 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладений договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Марченко А. М., зареєстрований у реєстрі за № 2038, за умовами якого продавець передає у власність покупцю 1/2 частку у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_2 .
20 жовтня 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладений договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Марченко А. М., зареєстрований у реєстрі за № 2042, за умовами якого продавець передає у власність покупцю 1/2 частку у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_2 .

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно до ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відмовляючи у задоволенні вимог ОСОБА_1 про визнання за ним, як членом ЖБК «Марін-Білдер», речового права на житловий будинок АДРЕСА_2 та скасування державної реєстрації права власності на вказане майно за ОСОБА_3 , здійсненої державним реєстратором Кравцем О. В., суд першої інстанції зазначив , що позивач не сплатив у повному обсязі цільові внески на будівництво спірного житлового будинку, тобто не викупив його, що не може свідчити про порушення його права власності на таке майно.
Однак повністю з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на таке.
Правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні визначають ЦК України та Закон України «Про кооперацію».
Кооператив – юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування (стаття 2 Закону України «Про кооперацію»).
Відповідно до статті 11 Закону України «Про кооперацію» вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу.
Статтею 384 ЦК України, положення якої кореспондують статті 19-1 Закону України «Про кооперацію», передбачено, що будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу – і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.
У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення у кооперативу, право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону (частина друга статті 19-1 Закону України «Про кооперацію»).
Системний аналіз наведених положень чинного законодавства, дає підстави для висновку, що за загальним правилом, якщо інше не передбачено статутом кооперативу, перехід права власності на майно кооперативу до особи, яка не є членом такого кооперативу, не допускається.
У справі, яка переглядається, спір стосується речового права ОСОБА_1 , як члена ЖБК «Марін-Білдер», на житловий будинок АДРЕСА_2 .
Після прийняття ОСОБА_1 до членів ЖБК «Марін-Білдер», за ним було закріплено земельну ділянку площею 0,03 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , та починаючи з вказаного часу та періодично він сплачував цільові і пайові внески на будівництво будинку за вказаною адресою (після закінчення будівництва – житловий будинок АДРЕСА_2 ).
Тобто у ОСОБА_1 виникло право власності до моменту його оформлення на вказане майно в установленому законом порядку, права на володіння і користування новозбудованим об`єктом нерухомого майна – закінченим будівництвом зазначеним житловим будинком.
Відповідно до довідки ліквідатора ЖБК «Марін-Білдер» від 05 травня 2017 року вих. № 02-01/О/(916/827/15)/3-62 ОСОБА_3 ніколи не був членом ЖБК «Марін-Білдер».
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зараз і надалі у редакції від 01 січня 2016 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень – це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Частиною другою статті 9 цього Закону передбачено, що державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов`язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.
Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам (за змістом частини другої, четвертої статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових правна нерухоме майно та їх обтяжень»).
Згідно з пунктом 63 Порядку № 1127, у редакції від 25 грудня 2015 року, для державної реєстрації прав на окремий індивідуально визначений об`єкт нерухомого майна (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо), будівництво якого здійснювалося із залученням коштів фізичних та юридичних осіб або у результаті діяльності житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, подаються:
1) документ, що підтверджує набуття у власність особою закріпленого за особою об`єкта інвестування, передбачений законодавством (інвестиційний договір, договір про пайову участь, договір купівлі-продажу майнових прав тощо), або довідка житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу про членство в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі;
2) довідка (виписка) з переліку осіб, які брали участь в інвестуванні (фінансуванні) об`єкта будівництва, видана особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб, про участь особи, державна реєстрація права власності якої проводиться, в інвестуванні (фінансуванні) об`єкта будівництва (крім випадків, коли перелік фізичних та юридичних осіб, кошти яких залучалися на інвестування (фінансування) об`єкта будівництва, подано особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб, відповідно до пункту 62 цього Порядку, або копію такого переліку подано відповідно до підпункту 4 цього пункту);
3) технічний паспорт на окремий індивідуально визначений об`єкт нерухомого майна;
4) завірені особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб, відповідним кооперативом копії документів, передбачених пунктом 62 цього Порядку (у разі, коли такі документи не подано особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб, відповідним кооперативом).
Пунктом 62 Порядку № 1127, передбачено, що для державної реєстрації прав на новозбудований або реконструйований об`єкт нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося з 01 січня 2013 року із залученням коштів фізичних та юридичних осіб або у результаті діяльності житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб, відповідним кооперативом після прийняття об`єкта нерухомого майна в експлуатацію подаються:
1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта;
2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси (крім випадків державної реєстрації права власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна);
3) затверджений особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб, перелік фізичних та юридичних осіб, кошти яких залучалися на інвестування (фінансування) об`єкта будівництва, або затверджений загальними зборами кооперативу список членів кооперативу;
4) документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його реконструкції, - у разі державної реєстрації права власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав або коли законодавством не передбачено оформлення та видачу документа на такий об`єкт нерухомого майна).
Апеляційний суд, надаючи оцінку діям державного реєстратора Кравця О.В. на дату вчинення ним реєстраційної дії щодо спірного нерухомого майна, перевіряє їх відповідність вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку № 1127. 
З матеріалів справи вбачається, що за результатами проведення камеральної перевірки державного реєстратора Одеської філії ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Кравця О. В. встановлено, що у порушення вимог статей 18, 23, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пунктів 9, 14, 62, 63 Порядку № 1127, державним реєстратором Кравцем О. В. прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , без оригіналів затвердженого загальними зборами кооперативу списку членів кооперативу, документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, та документа, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.
Таким чином, дії державного реєстратора Кравця О.В. є незаконними, а тому позовні вимоги про Визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію права власності на будинок АДРЕСА_2 , за ОСОБА_3 , що була здійснена державним реєстратором Одеської філії Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Кравцем Олександром Володимировичем на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.08.2016 підлягають задоволенню.
Апеляційний суд враховує обставини повідомлені ОСОБА_3 у заяві від 29 вересня 2019 року, посвідченій приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ткаченко І. В., зареєстрованій у реєстрі за № 367, про те, що він: 
1) не писав та не подавав жодних заяв до «Марін-Білдер», у тому числі і заяв на вступ до ЖБК «Марін-Білдер»; 
2) участі у загальних зборах ЖБК «Марін-Білдер» ніколи не приймав; грошові кошти до ЖБК «Марін-Білдер» не сплачував; 
3) жодних документів із ЖБК «Марін-Білдер» не підписував; 
4) жодних довіреностей на представництво його інтересів, у тому числі у кооперативах та державних реєстраторів не видавав; йому не відомо, які документи стали підставою для реєстрації за ним права власності на спірний будинок; 
5) ніколи не звертався до будь-яких реєстраторів з питання реєстрації за собою права власності на нерухоме майно у селі Мізікевича, м/ж «Совіньйон»; 
6) у житловому будинку АДРЕСА_2 ніколи не знаходився, і вказаний будинок ніколи не бачив; 
7) жодної документації, у тому числі технічний паспорт на спірний будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , не замовляв та не отримував.
8) вважав дійсним власником будинку свого знайомого ОСОБА_6 , який у 2016 році звернувся до нього з проханням оформити на нього земельну ділянку у ж/м «Совіньйон», село Мізікевича Овідіопольського району, Одеської області, з посиланням на те, що він не може її оформити на своє ім`я, оскільки є членом та посадовою особою ЖБК «Марін-Білдер»; 
9) у жовтні 2016 року ОСОБА_6 запросив його до нотаріуса він підписав документи щодо продажу спірного будинку, грошові кошти отримані від покупця ОСОБА_2 передав ОСОБА_6 .
У провадженні судів перебувала цивільна справа №509/4869/18 за позовом Арбітражного керуючого Вудуда Гаррі Ігоровича – ліквідатора Житлово-будівельного кооперативу «Марін-Білдер» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_1 , про скасування державної реєстрації та визнання договорів недійсними.
Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 02 липня 2020 року позов Арбітражного керуючого Вудуда Гаррі Ігоровича – ліквідатор Житлово-будівельного кооперативу «Марін-Білдер» задоволено. Скасовано державну реєстрацію права власності на будинок АДРЕСА_2 , за ОСОБА_3 , яка була здійснена державним реєстратором Одеської філії Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Кравцем О.В. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.08.2016, запис №15813136 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 994956851237). Визнано недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_2 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та посвідчений 19.10.2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Марченко А.М. за р.№2038. Визнано недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_2 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та посвідчений 20.10.2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Марченко А.М. за р.№2042. Стягнено з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Житлово-будівельного кооперативу «Марін-Білдер» витрати зі сплати судового збору в розмірі 5286,00 гривень в рівних частках з кожного, а саме по 2643,00 гривень.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22 лютого 2021 року (у справі №509/4869/18), яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 06 серпня 2021 року, встановлено, що оскаржуваним судовим рішенням права ОСОБА_6 не порушуються, оскільки він не був та не є членом ЖБК «Марін-Білдер», ні стороною правочинів, які є предметом розгляду у справі, а інших доказів порушення його прав і обов`язків оскаржуваним судовим рішенням не надано до суду апеляційної інстанції.
Тобто, вказане рішення суду першої інстанції набрало законної сили, судом апеляційної інстанції встановлено відсутність порушення права ОСОБА_6 ,а тому вказані договори вже були визнані недійсними у іншому судовому провадженні. Тому апеляційний суд враховує вказане судове рішення при перегляді даної справи. 

Колегія суддів зазначає, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі №761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18) зазначено, що «позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову – це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову – це річ, щодо якої виник спір».
Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову – це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17, провадження № 12-161гс19).
Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову – це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасно зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом із тим, не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)).
Отже, суд закриває провадження у справі, якщо в позовах, які розглядаються судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного з цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. 
Тому закриття у даній справі не вбачається можливим, так як є різними сторони судових проваджень.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , кожен окремо, звернулись із заявою про визнання позову
Відповідно до частини першої статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач – визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (частина четверта статті 206 ЦПК України).
Враховуючи викладені мотиви апеляційного суду, колегія суддів доходить висновку, що визнання відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 необхідно задовольнити.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не довів обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки районного суду не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим є підстави для скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового судового рішення про задоволення позову.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 серпня 2017 року скасувати.
Постанови у справі нове судове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , державного реєстратора Одеської філії Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Кравця Олександра Володимировича, Житлово-будівельного кооперативу «Марін-Білдер», за участю третіх осіб: громадської організації «Котеджний комплекс «Марін Віллас», приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Марченко Аеліти Мехманівни, Одеської філії Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень», про визнання речового права, скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна та усунення перешкод у користуванні майном задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , як членом ЖБК «Марін-Білдер», речове право на житловий будинок АДРЕСА_2 ; 
Визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію права власності на будинок АДРЕСА_2 , за ОСОБА_3 , що була здійснена державним реєстратором Одеської філії Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Кравцем Олександром Володимировичем на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.08.2016р.
Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 19.10.201 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_2 , укладений між ОСОБА_2 й ОСОБА_3 , посвідчений 19.10.2016 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Марченко А.М. за реєстровим №2038.
Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 20.10.2016 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_2 , укладений між ОСОБА_2 й ОСОБА_3 , посвідчений 20.10.2016р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Марченко А.М. за реєстровим №2042.
Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 житловим будинком АДРЕСА_2 , шляхом виселення з даного житлового будинку ОСОБА_2 .
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 30 жовтня 2023 року.

Головуючий                                                                Р.Д. Громік

Судді:                                                                С.М. Сегеда

                                                                               М.М. Драгомерецький