ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року	  м. Одеса	Справа № 916/2587/23	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Таран С.В.,
Суддів: Поліщук Л.В., Богатиря К.В.,
при секретарі судового засідання: Арустамян К.А.,
за участю представників:
від Компанії "Telia Aqua Marine Limited" – Кочерба М.С.,
від Компанії "Unicorn Trade LTD." – Волков А.С.,
розглянувши апеляційну скаргу Компанії "Telia Aqua Marine Limited"
на ухвалу Господарського суду Одеської області від 14.08.2023 про скасування забезпечення позову, прийняту суддею Желєзною С.П., м. Одеса, повний текст складено 15.08.2023,
у справі №916/2587/23
за заявою: Компанії "Telia Aqua Marine Limited"
до: Компанії "Unicorn Trade LTD."
про арешт судна для забезпечення морської вимоги

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року Компанія "Telia Aqua Marine Limited" звернулась до Господарського суду Одеської області з заявою (вх.№4-35/23 від 15.06.2023) про вжиття заходів забезпечення позову щодо Компанії "Unicorn Trade LTD." шляхом накладення арешту на судно "UNI TRADER" (ІМО 9175169), зареєстрованим власником якого є Компанія "Unicorn Trade LTD." та яке прямує до акваторії Ренійського морського порту Ренійської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України".
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.06.2023 у справі №916/2587/23 задоволено заяву Компанії "Telia Aqua Marine Limited" про арешт судна для забезпечення морської вимоги (вх.№4-35/23 від 15.06.2023); накладено арешт на судно "UNI TRADER" (ІМО 9175169), зареєстрованим власником якого є Компанія "Unicorn Trade LTD." та яке прямує до акваторії Ренійського морського порту Ренійської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", шляхом його затримання та заборони виходу з акваторії Ренійського морського порту Ренійської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"; встановлено Компанії "Telia Aqua Marine Limited" строк тридцять днів з дня постановлення даної ухвали суду для надання доказів на підтвердження пред`явлення позову до Компанії "Unicorn Trade LTD."
В подальшому ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.06.2023 у справі №916/2587/23 відмовлено у задоволенні клопотання Компанії "Unicorn Trade LTD."   (вх.№2-867/23 від 20.06.2023) про скасування заходів забезпечення позову.
18.07.2023 до суду першої інстанції від Компанії "Unicorn Trade LTD." надійшло клопотання б/н від 18.07.2023 (вх.№2-1072/23 від 18.07.2023) про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.06.2023 у справі №916/2587/23.
Вказане клопотання мотивоване невиконанням Компанією "Telia Aqua Marine Limited" вимог процесуального закону щодо необхідності пред`явлення позову протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.08.2023 у справі №916/2587/23 (суддя Желєзна С.П.) задоволено клопотання Компанії "Unicorn Trade LTD." про скасування заходів забезпечення позову; скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.06.2023 у справі №916/2587/23.
Скасовуючи заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.06.2023 у справі №916/2587/23, суд першої інстанції послався на ненадання Компанією "Telia Aqua Marine Limited" допустимих доказів на підтвердження пред`явлення позову до Компанії "Unicorn Trade LTD." у тридцятиденний строк, визначений в ухвалі Господарського суду Одеської області від 16.06.2023 про арешт судна для забезпечення морської вимоги.
Не погодившись з прийнятою ухвалою, Компанія "Telia Aqua Marine Limited" звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 14.08.2023 у справі №916/2587/23 скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову.
Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник наголошує на тому, що відсутність підстав для скасування заходів забезпечення позову підтверджується наявною у матеріалах справи повісткою про виклик до суду в юрисдикції Адміралтейства від 11.07.2023, згідно з якою Компанія "Unicorn Trade LTD." викликається до суду в м. Нікосія 14.09.2023 за пред`явленим Компанією "Telia Aqua Marine Limited" позовом та яка складена, видана і скріплена офіційною печаткою Верховного Суду Кіпру в юрисдикції Адміралтейства на території Кіпрської Республіки, у зв`язку з чим не підлягає легалізації шляхом проставлення апостиля. Крім того, за твердженням апелянта, при постановленні оскаржуваної ухвали місцевий господарський суд безпідставно застосував надмірним формалізм, оскільки надто вузько тлумачив норми процесуального закону.
У відзиві на апеляційну скаргу б/н від 26.09.2023 (вх.№2641/23/Д2 від 26.09.2023) Компанія "Unicorn Trade LTD." просить апеляційну скаргу Компанії "Telia Aqua Marine Limited" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 14.08.2023 у справі №916/2587/23 – без змін. Зокрема, остання посилається на те, що подана Компанією "Telia Aqua Marine Limited" копія іноземного документу (повістки про виклик до суду в юрисдикції Адміралтейства від 11.07.2023) внаслідок відсутності її легалізації не може бути письмовим доказом у розумінні вимог процесуального закону, у зв`язку з чим підстави для її врахування судом відсутні. З огляду на викладене, Компанія "Unicorn Trade LTD." зауважує на тому, що до місцевого господарського суду протягом встановленого строку не було надано належного і допустимого доказу пред`явлення позову до судновласника, внаслідок чого суд першої інстанції, керуючись принципом верховенства права та жодним чином не застосовуючи надмірний формалізм, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність скасування заходів забезпечення позову.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В. від 11.09.2023 за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 26.09.2023.
В подальшому ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.10.2023 вирішено розглянути апеляційну скаргу Компанії "Telia Aqua Marine Limited" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 14.08.2023 у справі №916/2587/23 поза межами строку, встановленого частиною другою статті 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк, достатній для забезпечення можливості реалізації учасниками процесу відповідних процесуальних прав з урахуванням запровадженого в Україні воєнного стану, та призначено дану справу до розгляду на 22.11.2023 о 10:30.
У судовому засіданні 22.11.2023 представник Компанії "Telia Aqua Marine Limited" апеляційну скаргу підтримав; представник Компанії "Unicorn Trade LTD." висловив заперечення проти її задоволення.
За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Враховуючи наведені вище положення процесуального закону, документи, додані до апеляційної скарги Компанії "Telia Aqua Marine Limited", а саме: роздруківка з сайту Верховного Суду Кіпрської Республіка разом з її перекладом, до уваги колегією суддів не беруться та до розгляду не приймаються, оскільки в силу частини третьої статті 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, адже апеляційний перегляд повинен здійснюватися з урахуванням тих документів, які були наявні у матеріалах справи на час постановлення оскаржуваного судового рішення і які суд першої інстанції мав можливість дослідити та оцінити. При цьому суд апеляційної інстанції враховує, що апелянтом взагалі не порушується питання щодо можливості приєднання до матеріалів справи доказів, поданих ним разом зі своєю апеляційною скаргою, та врахування їх при апеляційному розгляді справи №916/2587/23.
Заслухавши пояснення представників учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Одеської області норм права, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному статтями 55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову у судовому процесі.
Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
За правилами цієї статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.
Отже, забезпечення позову по суті – це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги.
В силу частини четвертої статті 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Приписами пункту 1 частини першої, частини другої статті 138 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що заява про забезпечення позову до подання позовної заяви подається за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо. Заява про арешт морського судна подається за місцезнаходженням порту реєстрації судна або за місцезнаходженням морського порту, в якому судно знаходиться або до якого прямує, незалежно від того, чи має такий суд юрисдикцію щодо розгляду по суті справи щодо морської вимоги, яка є підставою для арешту (пункт 1 частини першої, частина друга статті 138 Господарського процесуального кодексу України).
За умовами частини третьої статті 138 Господарського процесуального кодексу України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, якщо інші строки не встановлено законом, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.
Якщо на момент постановлення ухвали про арешт судна позов по суті морської вимоги до особи, яка є відповідальною за морською вимогою, не поданий, в ухвалі про арешт судна суд зазначає строк, протягом якого особа, що подала заяву про арешт морського судна, зобов`язана подати такий позов та надати відповідне підтвердження суду (абзац 2 частини шостої статті 140 Господарського процесуального кодексу України).
Положеннями пункту 1 частини тринадцятої статті 145 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом, зокрема, у разі неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 138 цього Кодексу.
Подання позовної заяви у розумінні вищенаведеної норми означає, що позовна заява повинна бути подана за правилами предметної та суб`єктної юрисдикції відповідно до вимог законодавства.
Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 13.04.2022 у справі №926/2938/21.
В зазначених умовах суд повинен звертати особливу увагу на дотримання заявником вимог процесуального законодавства з метою забезпечення балансу між дотриманням процесуальних прав заявника, потенційних учасників справи та недопущення зловживання процесуальними правами, зокрема, дотримання вимог щодо підсудності та оцінки аргументів заявника.
Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.
Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У справі "Сокуренко і Стригун проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу існування суду, але й на дотримання таким судом норм, які регулюють його діяльність. Водночас у рішенні у справі "Занд проти Австрії" ("Zand v. Austria", заява №7360/76) судом наголошено на тому, що термін "суд, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів" ("Sokurenko and Strygun v. Ukraine", заяви №29458/04 та №29465/04).
Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як зазначалося вище, ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.06.2023 у справі №916/2587/23 було встановлено Компанії "Telia Aqua Marine Limited" тридцятиденний строк з дня постановлення даної ухвали суду для надання доказів на підтвердження пред`явлення позову до Компанії "Unicorn Trade LTD.".
Колегія суддів зауважує на тому, що у матеріалах оскарження ухвали відсутні і Компанією "Telia Aqua Marine Limited" до суду першої інстанції не подано жодного доказу на підтвердження звернення до Господарського суду Одеської області, який постановив ухвалу про арешт судна, або до іншого суду в Україні з позовом до Компанії "Unicorn Trade LTD.".
14.07.2023 до місцевого господарського суду від Компанії "Telia Aqua Marine Limited" надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи повістки Верховного Суду Кіпру в юрисдикції Адміралтейства на території Кіпрської Республіки про виклик до суду в юрисдикції Адміралтейства від 11.07.2023, згідно з якою Компанія "Unicorn Trade LTD." викликається до суду в м. Нікосія 14.09.2023 за пред`явленим Компанією "Telia Aqua Marine Limited" позовом.
Між тим Компанією "Telia Aqua Marine Limited" до суду не було подано жодного документа (зокрема, але не виключно: висновку експерта у галузі іноземного права тощо) на підтвердження того, що Верховний Суд Кіпру в юрисдикції Адміралтейства на території Кіпрської Республіки є повноважним судом, до юрисдикції якого належить розгляд морської вимоги зазначеної компанії до Компанії "Unicorn Trade LTD.".
Крім того, як обґрунтовано зазначено в оскаржуваній ухвалі, повістка Верховного Суду Кіпру в юрисдикції Адміралтейства на території Кіпрської Республіки про виклик до суду в юрисдикції Адміралтейства від 11.07.2023 не містить апостилю, що, з урахуванням положень Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05.10.1961, до якої приєдналися Україна та Республіка Кіпр, свідчить про надання Компанією "Telia Aqua Marine Limited" недопустимого доказу, який не може підтвердити факт подання останньою позову до суду. Водночас посилання апелянта на Угоду між Україною та Республікою Кіпр про правову допомогу в цивільних справах від 06.09.2004 є безпідставними, оскільки зі змісту статті 20 вказаної Угоди вбачається, що сфера її дії обмежується саме цивільними справами (включаючи сімейні), а не господарськими/комерційними справами, при цьому доводи скаржника стосовно відсутності господарського (комерційного) права у правовій системі Республіки Кіпр як окремої галузі та охоплення відповідних правовідносин цивільним правом колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки вони документально не підтверджені (зокрема, але не виключно: висновком експерта у галузі іноземного права тощо).
Надана Компанією "Telia Aqua Marine Limited" копія повістки про виклик до суду в юрисдикції Адміралтейства, на якій 11.08.2023 було проставлено апостиль в Міністерстві юстиції та правопорядку Республіки Кіпр, правомірно не було врахована місцевим господарським судом, оскільки останню було подано з пропуском встановленого тридцятиденного строку та без клопотання про поновлення цього строку. Крім того, зазначена повістка не є апостильованим примірником раніше поданої до суду першої інстанції повістки від 11.07.2023, оскільки візуально вони відрізняються (апостильована повістка містить незаповнені рядки), а у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представником апелянта було підтверджено, що вказані повістки є різними документами.
З огляду на викладене, беручи до уваги відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження звернення Компанії "Telia Aqua Marine Limited" до компетентного суду з позовом до Компанії "Unicorn Trade LTD." у тридцятиденний строк, визначений в ухвалі Господарського суду Одеської області від 16.06.2023 про арешт судна для забезпечення морської вимоги, Південно-західний апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність правових підстав для скасування заходів забезпечення позову, вжитих вищенаведеною ухвалою суду першої інстанції.
Твердження апелянта стосовно того, що при постановленні оскаржуваної ухвали місцевий господарський суд безпідставно застосував надмірним формалізм, судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки конструкція правових норм процесуального закону, якими регламентовано питання скасування заходів забезпечення позову, не передбачає подвійного тлумачення, їх правильне застосування Господарським судом Одеської області під час прийняття ухвали від 14.08.2023 є очевидним і не викликає у Південно-західного апеляційного господарського суду будь-яких сумнівів.
З огляду на викладене та враховуючи те, що доводи апелянта про порушення Господарським судом Одеської області норм права при прийнятті оскаржуваної ухвали суду від 14.08.2023 у справі №916/2587/23 не знайшли свого підтвердження, підстав для скасування зазначеного судового акта колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду не вбачає.
Керуючись статтями 145, 232, 233, 236, 240, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Компанії "Telia Aqua Marine Limited" залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Одеської області від 14.08.2023 у справі №916/2587/23 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до приписів статті 287 Господарського процесуального кодексу України оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено та підписано 27.11.2023.

Головуючий суддя                                                                       С.В. Таран

Суддя                                                                                           К.В. Богатир

Суддя                                                                                           Л.В. Поліщук