ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 р.	Справа № 644/5478/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Любчич Л.В. ,
за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.,
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03.10.2023, головуючий суддя І інстанції: Клименко А.М., пр. Орджонікідзе, 7, м. Харків, Харківська, 61007, по справі № 644/5478/23
          за позовом    ОСОБА_1  
          до   Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції України 
          про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив скасувати постанову серії ЕАС № 7377365 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складену 22.07.2023 командиром взводу № 1 роти № 9 батальйону 1 УПП в Харківській області Морозовим Сергієм Олександровичем відносно ОСОБА_1 , а провадження закрити за відсутністю у діях позивача складу адміністративного правопорушення.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03.10.2023 у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог КУпАП, Кодексу адміністративного судочинства України (в подальшому - КАС України) та на не відповідність висновків суду обставинам справи.
Позивач надав до суду заяву про проведення розгляду справи без його участі та без участі його представника.
Відповідач надав суду пояснення, в яких, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. 
Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст. 308 КАС України та керуючись ст. 229 КАС України.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 18.07.2023 приблизно о 20 год. 02 хв. поблизу будинку № 58 по проспекту Героїв Сталінграда в місті Харкові працівниками патрульної поліції було виявлено та зупинено транспортний засіб – легковий автомобіль марки «HYUNDAI SONATA», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням позивача ОСОБА_1 . Після зупинки транспортного засобу його водій, на вимогу інспектора поліції, відмовився пред`явити документи на право керування транспортним засобом.
Так, 22.07.2023 командиром взводу №1 роти № 9 батальйону №1 УПП в Харківській області Морозовим С.О. винесено вказану постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.
Не погодившись з постановою відповідача, позивач звернувся до суду з позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що інспектор керувався положеннями ПДР України, Законом України «Про дорожній рух», КУпАП та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, в постанові чітко описане правопорушення, яке було вчинене водієм, призначене покарання відповідає положенням ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Частиною 3 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З огляду на положення ст. 222 КУпАП до компетенції органів Національної поліції віднесено, зокрема, розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1, 2, 4 ст. 126 вказаного Кодексу.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Як вбачається з ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.
У такому випадку уповноваженими посадовими особами на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Відповідно до п. 4 р. І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Постанова виноситься в разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч. 1, 2, 4 ст. 126 КУпАП.
Згідно з п. 1, 2 р. ІІІ зазначеної Інструкції справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Постанова по справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1, 2, 4 ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).
Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. ч. 1, 4 ст. 73 КАС України).
У статті 74 КАС України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Як встановлено судовим розглядом, що 18.07.2023 приблизно о 20 год. 02 хв. поблизу будинку № 58 по проспекту Героїв Сталінграда в місті Харкові працівниками патрульної поліції було виявлено та зупинено транспортний засіб – легковий автомобіль марки «HYUNDAI SONATA», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням позивача ОСОБА_1 .
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засобі у разі, якщо є інформація, що свідчить про причетність водія до вчинення адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 3 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого Постановою КМУ від 29.12.2021 № 1456, правовою основою перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян є Конституція України, Кримінальний процесуальний кодекс України, Кодекс України про адміністративні правопорушення, Закони України “Про основи національного спротиву”, “Про правовий режим воєнного стану”, “Про оборону України”, “Про національну безпеку України”, “Про Національну поліцію”, “Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України”, указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України, та інші нормативно-правові акти.
Згідно ст. 10 вищевказаного Порядку уповноважена особа, серед іншого, має право зупиняти транспортні засоби в разі: порушення водієм Правил дорожнього руху; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.
Системний аналіз вищенаведених положень діючого законодавства свідчить про те, що під час воєнного стану, запровадженого в Україні Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», Закон України «Про національну поліцію» не припиняє своєї дії, і уповноважена особа Національної поліції, якою є інспектор патрульної поліції, має право: здійснювати зупинку транспортних засобів не тільки у випадку порушення водієм правил дорожнього руху, а й у разі якщо є інформація, яка свідчить про причетність водія до вчинення адміністративного правопорушення, а також проводити у громадян перевірку документів.
У даному випадку, причиною зупинки транспортного засобу стала наявність у інспектора поліції інформації про причетність водія цього транспортного засобу до вчинення адміністративного правопорушення, а саме, відомостей з інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» про складання 29.04.2023 у відношенні водія цього транспортного засобу протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, що цілком відповідає положенням пункту 3 частини 3 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію».
Таким чином, інспектор патрульної поліції мав обґрунтовані підстави зупинити автомобіль позивача, оскільки дійшов до висновку, що позивачем вчинено адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.
Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року, № 1306 (надалі також ПДР), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).
Так, в розділі 2 ПДР закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.
Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
За приписами пункту 2.4 ПДР на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР.
Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року, № 3353-XII.
А саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).
Так, після зупинки транспортного засобу інспектор поліції підійшов до водія, яким виявився позивач ОСОБА_1 , представився, пояснив підстави застосування поліцейських превентивних заходів та висунув вимогу пред`явити документи. Проте поведінка водія не відповідала обстановці, водій повів себе агресивно та не реагував на вимоги інспектора пред`явити документи, що є порушенням пункту 2.4.а ПДР та вказувало на вчинення водієм адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першої статті 126 КУпАП.
Інспектор поліції повідомив позивачу про початок розгляду справи про вчинення адміністративного правопорушення, роз`яснив правопорушнику його права, передбачені статтею 63 Конституції України та статтями 268, 287, 289, 307 та 308 КУпАП. Зазначені обставини підтверджуються відеозаписом з камери відеореєстратора інспектора (відео 2 «473213»).
Водій ОСОБА_1 скористався своїм процесуальним правом і звернувся до інспектора з усним клопотанням про надання йому правової допомоги і допуску до участі в розгляді справи його адвоката. Це клопотання було інспектором задоволено і учасники розгляду справи дочекалися прибуття на місце розгляду справи адвоката позивача. Вступивши в справу адвокат позивача заявив усне клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку з необхідністю ознайомитися з матеріалами справи. Клопотання адвоката було також задоволено інспектором поліції, розгляд справи про вчинене позивачем адміністративне правопорушення, був відкладений, для надання представнику можливості ознайомитися з матеріалами справи, на 10 годину 22.07.2023, про що було повідомлено правопорушнику та його представнику. Розгляд справи проводитиметься за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 315А. Час та адресу було узгоджено між усіма учасниками справи.
22.07.2023 близько 10 години за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 315-А, інспектор почав розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 126 КУпАП. Позивачу в повному обсязі додатково були роз`ясненні його права, передбачені статтею 63 Конституції України та статтями 268. 287, 289, 307 та 308 КУпАП, що підтверджується його особистим підписом в пункті 8 оскаржуваної постанови та відеозаписом з портативного відеореєстратора інспектора (відео 3 «471107»).
Судовим розглядом встановлено, що позивач після зупинки ТЗ, на вимогу поліцейського пред`явити для перевірки документи, визначені пунктом 2.1 ПДР не надав, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано розмову з позивачем.
За результатом розгляду справи, згідно з вимогами статей 251, 252, 268, 278, 279, 280 КУпАП, інспектор, дослідивши та оцінивши всі зібрані в справі докази, в тому числі відеозапис 1 про рух транспортного засобу, зафіксований на відеореєстратор 70МАІ Smart Dash Cam 1S (MidriveD06), інвентарний номер - 1112048622/31, встановлений на службовому автомобілі, та відеозапис 2 (473213) з відеореєстратора Video Badge/В-400, серійний номер - 473213, встановив, що водій ОСОБА_1 18.07.2023 о 20 годині 02 хвилини поблизу будинку № 58 по проспекту Героїв Сталінграда у місті Харкові, керуючи транспортним засобом – автомобілем «HYUNDAI SONATA», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив пункт 2.4.а ПДР, а саме, після його зупинки у відповідності до пункту 3 частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», не пред`явив інспектору поліції для перевірки посвідчення водія, яке надає право керування транспортним засобом відповідної категорії, та реєстраційний документ на транспортний засіб, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 126 КУпАП.
На підставі повного, об`єктивного, всебічного та неупередженого розгляду справи, інспектором було прийнято постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7377365 за частиною першою статті 126 КУпАП, та піддано ОСОБА_1 адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 425 грн. у дохід держави.
Судова колегія відмічає, що будь-яких доказів наявності у позивача документів зазначених у пункті 2.1 ПДР, саме після зупинки ТЗ останнім не надано.
Інспектор патрульної поліції мав обґрунтовані підстави зупинити автомобіль позивача і оскільки він дійшов висновку про наявність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, то, відповідно, правомірно вимагав в позивача пред`явити документи, що посвідчують право керування. Те, що позивач не погоджується з поставленим йому в провину адміністративним правопорушенням не звільняє його від обов`язку виконати вимоги посадової особи поліції щодо перевірки документів.
При розгляді справи суд враховує правові висновки Верховного Суду, що викладені в постанові від 21.11.2018 року у справі № 465/6677/16а, відповідно до яких, п. 2.4 ПДР зобов`язує водія на вимогу працівника поліції зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР.
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 464/1470/17 та від 24.01.2019 у справі № 201/6167/17, котрі враховані в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України в ході розгляду даної справи.
Колегія суддів зазначає, що оскаржувана постанова містить посилання на відомості про відеофіксацію правопорушення, а тому з огляду на положення ч. 3 ст. 283 КУпАП, факт скоєння позивачем 18.07.2023 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП підтверджено належними та допустимими доказами.
Суд першої інстанції надав належну оцінку доказам по справі, а вказані встановлені обставини по справі свідчать про дотримання відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та враховуючи доведеність у ході судового розгляду справи вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, судова колегія вважає, що відповідачем правомірно розглянуто справу про адміністративне правопорушення та винесено постанову про притягнення особи до відповідності.
Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що вчинення позивачем порушення п.п. 2.4 (а) ПДР України підтверджено належними і допустимими доказами, а постанова серії ЕАС № 7377365 від 22.07.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 425 грн. винесена відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, а тому скасуванню не підлягає.
Доводи апелянта стосовно неправомірності дій працівників патрульної поліції щодо права вимагання у водія ТЗ пред`явлення документів, котрі посвідчують особу та/або документів, котрі підтверджують відповідне право особи, лише у тому випадку, коли існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила правопорушення та безпосередньо при оформленні дорожньо-транспортної пригоди, колегія суддів вважає не обгрунтованими, з огляду на те, що причиною зупинки транспортного засобу під керуванням позивача, встановлено, наявність у інспектора поліції інформації про причетність водія цього транспортного засобу до вчинення адміністративного правопорушення, а саме, відомостей з інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» про складання 29.04.2023 у відношенні водія цього транспортного засобу протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, що не спростовано позивачем під час розгляду справи, а тому інспектор патрульної поліції мав обґрунтовані підстави зупинити автомобіль позивача і оскільки він дійшов висновку про наявність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, то, відповідно, правомірно вимагав в позивача пред`явити документи, що посвідчують право керування ТЗ, а тому діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені ПДР України та КУпАП.
Щодо інших доводів апелянта, то вони спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Таким чином, колегія суддів, згідно ст. 316 КАС України вирішила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03.10.2023 по справі №644/5478/23  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    Л.В. Любчич