П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

07 грудня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 420/19787/23	

          Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І.В.
                                                                                          Дата і місце ухвалення 20.09.2023 р., м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді:     Бойка А.В.,
                         суддів:   Федусика А.Г,
                                        Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:
У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати на його користь недоодержаної пенсії за дні життя його матері, померлої пенсіонерки ОСОБА_2 за період з 17.06.2018 року по 31.10.2020 року; зобов`язати відповідача виплатити на користь позивача частину недоодержаної пенсії за дні життя його матері, померлої пенсіонерки ОСОБА_2 за період з 17.06.2018 року по 31.10.2020 року, що складає 72309,07 грн.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.09.2023 року позов задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити на користь ОСОБА_1 частину недоодержаної пенсії за дні життя його матері, померлої пенсіонерки ОСОБА_2 за період з 17.06.2018 по 31.10.2020, що складає 72309,07 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій посилалось на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин у справі, що призвело до неправильного вирішення справи.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилався на те, що позивач 06.07.2021 року звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера, яка була опрацьована та встановлена сума недоотриманої пенсії у розмірі 73398,57 грн. (на даний час залишок боргу – 72309,07 грн.). Апелянт вказував на те, що борг ОСОБА_2 за період з 05.07.2018 року по 31.10.2020 року Головним управлінням було внесено до переліку боргів, поетапна виплата яких проводитиметься  отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік. Враховуючи викладене апелянт посилався на те, що виплата коштів за минулий час, а саме, за період з 17.06.2018 року по 31.10.2020 року буде проведена після спрямування частини бюджетних призначень, відповідно до бюджетного розпису.
З огляду на викладене апелянт вважає, що підстав для стягнення заборгованості з Головного управління ПФУ в Одеській області не має.
Зважаючи на зазначене апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Справа призначена до розгляду у порядку письмового провадження у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .
Матір позивача, ОСОБА_2 , перебувала на обліку в Головному управлінні ПФУ в Одеській області та отримувала пенсію, призначену відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058-IV та мала статус внутрішньо переміщеної особи.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 померла, про що складено актовий запис № 26 від 16.03.2021, у зв`язку із чим виплата пенсії припинена з 01.04.2017 року.
Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Суворовської державної нотаріальної контори у місті Одеса Мойсеєвою С.О., спадкоємцем майна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , є її син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії в розмірі 74 723,16 грн., що знаходиться в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області, що належала померлому на підставі довідки, виданої відділом опрацювання пенсійної документації №1 Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області 18.06.2021 року за №1500-0401-5/78479.
06.07.2021 року ОСОБА_1 звернувся до відділу обслуговування громадян № 14 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління із заявою № 3721 про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю матері - ОСОБА_2 .
Судом також встановлено, що заява позивача від 06.07.2021 року за № 3721 про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера була опрацьована та визначена сума недоотриманої пенсії у розмірі 73398,57 грн, яка була розрахована від дати звернення, а саме за період з 05.07.2018 по 31.10.2020.
У відповідях Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на неодноразові звернення позивача щодо виплати недоотриманої пенсії після смерті матері, зазначається, що борг ОСОБА_2 за період з 05.07.2018 по 31.10.2020 у сумі 73398,57 грн. Головним управлінням внесено до переліку боргів, поетапна виплата яких проводитиметься отримувачам за окремою програмою.
Крім того встановлено, що Головним управлінням 22.11.2022 на поточний рахунок через банківську установу АТ “Ощадбанк” позивачу зараховано 530,00 грн, 23.12.2022 зараховано 2,18 грн, 24.07.2023 зараховано 557,32. 
Таким чином, залишок боргу становить 72309,07 грн.
Вважаючи протиправними дії пенсійного органу щодо невиплати йому недоотриманої пенсії за дні життя його матері, померлої пенсіонерки ОСОБА_2 за період з 17.06.2018 року по 31.10.2020 року, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно наявності підстав для часткового задоволення поданого ОСОБА_1 позову, з огляду на наступне:
Згідно частини першої статті 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
За положеннями статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Вказані вище положення чинного законодавства не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю.
Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 Цивільного кодексу України).
Статтею 1219 Цивільного кодексу України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Відповідно до статті 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Отже недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину.
Аналіз наведених норм матеріального права свідчить про те, що суми соціальних виплат передаються членам сім`ї спадкодавця. 
Як встановлено в ході розгляду даної справи, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.07.2023 року, спадкова справа № 241/2021, зареєстровано в реєстрі за № 2-310, виданого державним нотаріусом Суворовської державної нотаріальної контори у місті Одесі спадщина, на яку має право ОСОБА_1 , як спадкоємець ОСОБА_2 , складається з недоотриманої пенсії в розмірі 74    723,16 грн., що знаходиться в Головному управлінні Пенсійного фонду України в одеській області.
Таким чином ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ПФУ в Одеській області із заявою про виплату недоотриманої пенсії матері на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 06.07.2021 року саме як спадкоємець.
Колегія суддів звертає увагу на те, що справою адміністративної юрисдикції з огляду на п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
За правилами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема,  спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).
Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин (відповідні правові висновки наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.07.2020 у справі № 804/15129/15).
На думку колегії суддів спір між сторонами в даному випадку виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом як спадкоємця першої черги після смерті матері призначеної, нарахованої, але невиплаченої пенсії спадкодавця.
Сама собою участь у спорі Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що спір у цій справі не має публічно-правового характеру, а тому, не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів та має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.
Вказана позиція також сформована у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 року у справі № 286/3516/16.
Згідно ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Оскільки суд першої інстанції розглянув справу з порушенням правил юрисдикції адміністративних судів, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для скасування рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.09.2023 року із закриттям провадження в адміністративній справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 238 КАС України.
Одночасно колегія суддів звертає увагу позивача на положення частини третьої статті 319 КАС України, згідно з якими, у разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 цього Кодексу суд за заявою позивача в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 319,  321, 325, 327, 328, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області  задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2023 року скасувати.
Провадження у справі № 420/19787/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України. 
Роз`яснити позивачу, що розгляд цієї справи віднесено до цивільної юрисдикції та що він вправі протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Суддя-доповідач:                                                                        А.В. Бойко

Суддя:                                                                                          А.Г. Федусик

Суддя:                                                                                         О.А. Шевчук