ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року	Львів	Справа № 595/1041/23 пров. № А/857/15394/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                    Онишкевича Т.В., 
суддів                                                                      Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.,
з участю секретаря судових засідань                                Доморадової Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління національної поліції в Тернопільській області на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 17 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,
суддя у І інстанції                                                            Гордій В.І.,
час ухвалення рішення                                                  не зазначено,
місце ухвалення рішення                                                  м. Косів
дата складення повного тексту рішення                               17 серпня 2023 року,

ВСТАНОВИВ :

09 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії БАД № 298371 від 04 червня 2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 121-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 17 серпня 2023 року у справі № 595/1041/23 вказаний позов було задоволено. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем не доведено належними, достатніми та допустимими доказами вчинення позивачем правопорушення, яке йому інкримінується.
У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачем, який у своїй скарзі просив таке скасувати. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції неповністю з`ясовано обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права. 
При цьому зазначає, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується наявним у справі відеозаписом, повністю доведено відповідачем і постанова про притягнення позивача до відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 121-3 КУпАП, є обґрунтованою та законною.
Учасники справи, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибули, що відповідно частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.
Як встановлено судом, 04 червня 2023 року поліцейська відділення № 2 (м. Бучач) Чортківського ГВП УНП в Тернопільській області Гуцул С. винесла постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу у розмірі 1190 грн за те, що той 04 червня 2023 року о 00.14 год керував транспортним засобом марки «ВАЗ-2106», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Бучач по вул. Св.Миколая Чортківського району Тернопільської області, у якому не підсвічувався номерний знак, чим порушив пункт 2.9 «в» Правил дорожнього руху (далі – ПДР), за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 121-3 КУпАП..
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Відповідно до пункту 2.9 «в» ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.
Для підтвердження порушення позивачем 2.9 «в» ПДР відповідач, посилається на відеозапис з нагрудної відеокамери, на якому зафіксовано відсутність освітлення заднього номерного знаку в автомобілі, яким керував позивач.
Частиною 1 статті 121-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 1 статті 268 КУпАП законодавцем визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному (необґрунтованому) притягненню такої особи до відповідальності.
Як слідує з матеріалів справи, а саме з відеозапису з нагрудної відеокамери інспектора, позивач стверджував, що транспортний засіб перед рухом перевіряв, а непрацююче освітлення заднього номерного знаку пояснив тим, що воно пошкодилось у результаті руху автомобіля. Також повідомив, що може усунути таку несправність на місці, оскільки у нього наявна необхідна лампочка.
Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
З огляду на викладене апеляційний суд приходить до переконання, що у поліцейської не було належних правових підстав для накладення на позивача ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1190 грн за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121-3 КУпАП, а отже оскаржувана постанова правомірно скасована судом першої інстанції.
У відповідності до приписів статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, на переконання апеляційного суду, доводи апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного ним рішення суду із відмовою у задоволенні позову .
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.
Керуючись статтями 241, 243, 272, 286, 308, 310, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління національної поліції в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 17 серпня 2023 року у справі № 595/1041/23 – без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Р. П. Сеник 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк  	
Постанова у повному обсязі складена 26 жовтня 2023 року.