ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року 
м. Київ
справа № 280/5092/20
адміністративне провадження № К/9901/25113/21  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Чиркіна С.М.,
суддів:                Берназюка Я.О., Шарапи В.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12.10.2020 (головуючий суддя: Новікова І.В.) та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 07.06.2021 (головуючий суддя: Чумак С.Ю., судді: Чабаненко С.В., Юрко І.В.) у справі № 280/5092/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В:
І. РУХ СПРАВИ
У липні 2020 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 або позивачка) звернулася до Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області (далі - ГУПФУ в Запорізькій області або відповідач), в якому просила:
визнати протиправним і скасувати рішення відповідача, оформлене протоколом за номером 923010156119 від 11.06.2020, щодо перерахунку пенсії за вислугу років з обмеженням її граничного розміру;
зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з розрахунку 90% від суми місячного заробітку, зазначеного в довідці прокуратури Запорізької області від 03.06.2020 № 18-314вих-20 без обмеження її граничного розміру, з урахуванням раніше проведених виплат.
Запорізький окружний адміністративний суд рішенням від 12.10.2020 позов задовольнив частково: 
визнав протиправними дії ГУПФУ в Запорізькій області щодо проведення ОСОБА_1 перерахунку пенсії за вислугу років з 04.06.2020;
зобов`язав відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років з розрахунку 90% від суми місячного заробітку, зазначеного в довідці прокуратури Запорізької області від 03.06.2020 № 18-314вих-20, з урахуванням раніше проведених виплат, з 01.03.2020.
У решті позову відмовив.
Третій апеляційний адміністративний суд постановою від 07.06.2021 скасував рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог і у цій частині прийняв нову постанову про відмову у задоволенні позову.
У решті рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12.10.2020 залишив без змін.
Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивачка подала касаційну скаргу, у якій просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні позову, а справу направити до Запорізького окружного адміністративного суду на новий розгляд.
IІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ
Ухвалою Верховного Суду від 26.07.2021 відкрито касаційне провадження у справі. 
За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначений новий склад суду.
Ухвалою Верховного Суду від 05.12.2023 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Ухвалою Верховного Суду від 07.12.2023 відмовлено у задоволенні клопотання позивачки про зупинення провадження у справі.
ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачка перебуває на обліку в ГУПФУ в Запорізькій області з 2011 року, у зв`язку із призначенням пенсії за вислугу років.
Натомість, після призначення пенсії за вислугу років позивачка продовжила працювати в органах прокуратури.
Наказом прокурора області від 20.02.2020 № 283к позивачку звільнено із займаної посади та органів прокуратури Запорізької області за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію з 21.02.2020 (на підставі статті 38 КЗпП України). 
31.03.2020 позивачка звернулася до пенсійного органу із заявою про здійснення перерахунку пенсії за вислугу років на підставі довідки прокуратури Запорізької області від 25.03.2020 № 18-192вих-20.
При розгляді заяви та доданої до неї довідки прокуратури Запорізької області від 25.03.2020 № 18-192вих-20, відповідачем виявлено помилку, а саме в періоді заробітної плати за 2015 рік були відсутні складові заробітної плати за вересень місяць у зв`язку із чим листом № 2860-2860/М-02/8-0800/20 від 17.04.2020 запропоновано позивачці надати нову коректну довідку про складові заробітної плати.
07.05.2020 позивачкою надано довідку № 18-252вих-20 від 05.05.2020 про складові заробітної плати/грошове забезпечення пенсії (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед призначенням/перерахунком пенсії), виданою прокуратурою Запорізької області. За результатами перевірки документів відповідачем встановлено, що у вищезазначеній оновленій довідці були допущені арифметичні помилки, а саме виявлені розбіжності у сумах, зазначених у графах 2-9 з сумами попередньої довідки аналогічних граф. Тому, враховуючи зазначену обставину, позивачку листом повідомлено про необхідність надання уточненої довідки.
04.06.2020 позивачка разом із заявою про призначення/перерахунок пенсії надала оновлену довідку про складові заробітної плати № 18-314вих-20 від 03.06.2020, видану прокуратурою Запорізької області.
На підставі заяви про перерахунок пенсії, з урахуванням уточненої довідки від 03.06.2020 № 18-314вих-20, відповідачем з 04.06.2020 здійснено перерахунок ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з розрахунку 90% від суми місячного заробітку, про що свідчить протокол перерахунку пенсії (рішення 923010156119) від 11.06.2020.
Водночас, перерахована позивачці пенсія була обмежена 10-ма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність, а саме сумою 16380 грн.
Вважаючи, що відповідач протиправно провів перерахунок пенсії з обмеженням її граничним розміром, а також не з дати першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розмірі пенсії (01.03.2020), позивачка звернулася із цим позовом до суду.
ІV. АРГУМЕНТИ СТОРІН
На обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка стверджує, що при перерахунку пенсії пенсіонерам органів прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Оскільки перерахунок пенсії пов`язаний із переглядом розміру вже призначеної пенсії, то при визначенні її розміру не може застосовуватися законодавство, яке прийняте після призначення пенсії, крім випадків покращення становища пенсіонера. 
Отже, за твердженнями позивачки, відповідач повинен був провести перерахунок призначеної пенсії на підставі довідки прокуратури Запорізької області, у відсотку, установленому на час її призначення, тобто 90%, без обмеження її граничним розміром, та з дати першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини (такими обставинами позивачка вважає її звільнення з 21.02.2020), що тягнуть за собою зміну розміру пенсії, тобто з 01.03.2020.
Відповідач позов не визнав. Зазначив, що перерахунок пенсії проводиться за зверненням пенсіонера на підставі наданої довідки про заробітну плату з дати звернення за перерахунком пенсії. Оскільки заява про перерахунок пенсії із коректною заповненою довідкою про заробітну плату була подана 04.06.2020, то відповідно саме з цієї дати було проведено перерахунок пенсії.
Також відповідач наполягає, що норми статті 2 Закону № 3668-VI кореспондуються із положеннями частини п`ятнадцятої статті 86 Закону №1697-VІІ. Відтак, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, зазначених у статті 2 Закону № 3668-VI, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений цим Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.
V. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що пенсії працівникам органів прокуратури перераховуються з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. За висновками суду першої інстанції, для позивача такою обставиною є звільнення з роботи у лютому 2020 року, а отже ОСОБА_1 набула право на проведення перерахунку пенсії з 1 березня 2020 року.
Суд першої інстанції визнав, що підставою для перерахунку пенсії є довідка про розмір заробітної плати і перерахунок проводиться після отримання такої довідки, проте, період перерахунку пенсії повинен встановлюватись з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії, за умови, що не пройшло більш ніж 12 місяців від дня виникнення підстав для перерахунку пенсії. У контексті обставин цієї справи, суд першої інстанції також звернув увагу і на ту обставину, що позивачка об`єктивно не мала можливості вплинути на правильність складання довідок роботодавцем, а відповідно не може нести відповідальність у вигляді несвоєчасного перерахунку пенсії за помилки допущені іншою особою. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача провести позивачці перерахунок пенсії за вислугу років з 01.03.2020.
Одночасно суд першої інстанції констатував, що визначені Законом № 1697-VII обмеження пенсії максимальним розміром розповсюджуються на позивачку.
Суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості дій відповідача з обмеження пенсії максимальним розміром.
Переглядаючи судове рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, відповідач ні в оскарженому рішенні від 11.06.2020, ні у відповіді на заяву позивача про перерахунок пенсії з 1 березня 2020 року без обмеження її граничного розміру не відмовляв їй у перерахунку пенсії з розрахунку 90% від суми місячного заробітку, зазначеного в довідці про заробітну плату. Відтак спору щодо відсоткового розміру заробітної плати для перерахунку пенсії і щодо обмеження пенсії максимальним розміром на час звернення позивача у цій справі до суду не існувало.
Також, відповідач ще не ухвалював рішення щодо перерахунку призначеної позивачу пенсії за вислугу років з 1 березня 2020 року на виконання цього рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку будуть порушені.
Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.
Суд апеляційної інстанції послався на правову позицію Верховного Суду, висловлену у рішенні від 14.09.2020 у зразковій справі № 560/2120/20.
VІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ 
Касаційна скарга позивачки обґрунтована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у рішенні Верховного Суду від 04.02.2019 у справі №  240/5401/18. У зазначеній справі, Верховний Суд констатував, що відсотки, які були визначені при призначенні пенсії, повинні зберігатися і в подальшому при проведенні перерахунку. 
Скаржниця зазначає, що при перерахунку пенсії відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосування норм частини другої статті 86 Закону № 1697-VІІ, яка застосовується при призначенні пенсії. Наполягає, що при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір заробітної плати (грошового забезпечення).         
Водночас жодним нормативним документом не передбачено право органів Пенсійного фонду переглядати процент розрахунку вже призначеної пенсії за вислугу років на підставі Закону № 1789-ХІІ.
Таким чином, скаржниця наполягає, що здійснивши їй перерахунок пенсії за вислугою років з обмеженням у розмірі 60 % пенсійний орган порушив її соціальні права і свободи у зв`язку із чим рішення відповідача, оформлене протоколом за №923010156119 від 11.06.2020, є протиправним та підлягає скасування.
В обґрунтування незаконності обмеження пенсії максимальним розміром скаржниця зазначає, що є пенсіонеркою з 2011 року, а отже до розміру її пенсії не можуть застосовуватися обмеження, визначені абз. 6 частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VІІ. Такі обмеження, на переконання скаржниці, суттєво погіршують становище пенсіонерів - працівників органів прокуратури і є втручанням у мирне володіння майном - пенсією.
Скаржниця наполягає, що встановлені частиною першою статті 2 Закону № 3668-VI, абз. 6 частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VІІ обмеження максимального розміру пенсії працівникам прокуратури суперечать частині першій статті 8, частині третій статті 22, частині першій статті 46, частині п`ятій статті 17, частині першій статті 126 Конституції України.
Окремо скаржниця наголосила на тому, що суд апеляційної інстанції у порушення норм процесуального права переглянув судове рішення суду першої інстанції в частині, що сторонами не оскаржувалося (щодо задоволених позовних вимог), чим фактично погіршив становище позивачки.
Відповідач подав відзив на касаційну скаргу, у якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення з підстав її необґрунтованості. Наполягає, що на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, зазначених у статті 2 Закону № 3668-VI, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений цим Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.
VІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Перевіряючи у межах повноважень, визначених частинами першою - другою статті 341 КАС України, правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, а також надаючи оцінку аргументам учасників справи, висловленим у касаційній скарзі та відзиві на неї, Верховний Суд виходить з такого.
Так, згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною третьою цієї норми визначено, що одним із основних принципів адміністративного судочинства є офіційне з`ясування всіх обставин у справі.
За вимогами частини четвертої статті 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Відповідно до приписів статей 73, 74 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Верховний Суд наголошує, що принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі полягає насамперед в активній ролі суду при розгляді справи. В адміністративному процесі, на відміну від суто змагального процесу, де суд оперує виключно тим, на що посилаються сторони, мають бути повністю встановлені обставин справи з метою    ухвалення справедливого та об`єктивного рішення. Принцип офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору; з`ясовує якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин; а в разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, доповнити чи пояснити певні обставини, а також надати суду додаткові докази.
Відповідно до положень пункту 25 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» (№  63566/00) та пункту 13 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Петриченко проти України» (№2586/07), суд зобов`язаний оцінити кожен специфічний, доречний та важливий аргумент, а інакше він не виконує свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції.
При цьому, відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Насамперед, законність рішення залежить від безумовної, точної відповідності його законам та іншим нормативно-правовим актам, що визначається перш за все правильною юридичною кваліфікацією взаємовідносин сторін та інших учасників справи.
Обґрунтованим рішення слід вважати тоді, коли суд повністю з`ясував обставини, що мають значення для справи.
Верховний Суд наголошує, що за критеріями обґрунтованості судове рішення має містити пояснення (мотиви), чому суд вважає ту чи іншу обставину доведеною або недоведеною, чому суд врахував одні докази, але не взяв до уваги інших доказів, чому обрав ту чи іншу норму права (закону), а також чому застосував чи не застосував встановлений нею той чи інший правовий наслідок. Кожен доречний і важливий аргумент особи, яка бере участь у справі, повинен бути проаналізований і одержати відповідь суду.
У контексті спірних правовідносин колегія суддів зазначає, що правовим підґрунтям, яке послугувало підставою для  звернення позивачки до суду із цим позовом, є проведення пенсійним органом перерахунку пенсії на підставі довідки прокуратури Запорізької області від 03.06.2020 № 18-314вих-20. 
Позивачка наполягає, що перерахунок пенсії має бути здійснений з 01.03.2020, виходячи із розрахунку 90% від суми місячного заробітку, зазначеного у довідці прокуратури, та без обмеження її граничного розміру.
Суд першої інстанції позов задовольнив частково, зокрема, зобов`язав ГУПФУ в Запорізькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років з розрахунку 90% від суми місячного заробітку, зазначеного в довідці прокуратури Запорізької області від 03.06.2020 № 18-314вих-20, з урахуванням раніше проведених виплат, з 01.03.2020.
Суд апеляційної інстанції дійшов протилежного висновку, у зв`язку з чим скасував рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання ГУПФУ в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з розрахунку 90% від суми місячного заробітку і у цій частині прийняв нову постанову про відмову у задоволенні позову.
Скасовуючи рішення у зазначеній вище частині, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідач ні в оскарженому рішенні від 11.06.2020,  ні у відповіді на заяву позивачки про перерахунок пенсії з 1 березня 2020 року без обмеження її граничного розміру не відмовляв їй у перерахунку пенсії з розрахунку 90% від суми місячного заробітку, зазначеного в довідці про заробітну плату. 
Відтак суд апеляційної інстанції констатував, що спору з приводу відсоткового розміру заробітної плати для перерахунку пенсії і щодо обмеження пенсії максимальним розміром на час звернення позивачки у цій справі до суду не існувало.
Проте, на відміну від цих тверджень, у касаційній скарзі позивачка зазначає, що здійснивши їй перерахунок пенсії за вислугою років з обмеженням у розмірі 60 % пенсійний орган порушив її соціальні права і свободи у зв`язку із чим рішення відповідача, оформлене протоколом за № 923010156119 від 11.06.2020, є протиправним та підлягає скасування.
Колегія суддів наголошує, що згідно із вимогами частини четвертої статті 246 КАС України у мотивувальній частині рішення, у тому числі (…) зазначаються  обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
У контексті обставин цієї справи колегія суддів зазначає, що питання обмеження пенсії максимальним розміром є похідним і повинно вирішуватись вже після вирішення питання щодо відсоткового розміру заробітної плати, який враховується для перерахунку пенсії, позаяк саме від зазначеної складової розрахунку залежить загальний розмір пенсії, який власне і підлягає обмеженню 10 прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, у разі наявності перевищення.
Отже, на виконання вимог статей 245, 246 КАС України, для вирішення цього спору суд повинен був заначити розмір пенсії позивачки, наявність або відсутність підстав для перерахунку та відсотки, які застосовуються для її обрахунку, оскільки саме ці показники є спірними у цій справі та необхідними для вирішення справи по суті. 
Проте, судами попередніх інстанцій не зазначені, в якості встановлених обставин, вихідні дані заробітної плати прийнятої для розрахунку пенсії, застосований відсоток для її обрахунку та критерії застосування обмежень, у разі наявності для цього підстав. 
На виконання цих вимог, суд першої інстанції взагалі не надавав оцінки відсотковому розміру заробітної плати, який має враховуватися при перерахунку пенсії з урахуванням вихідних даних.
Своєю чергою суд апеляційної інстанції не усунув зазначені недоліки, натомість констатував, що така розрахункова складова взагалі не є спірною у цій справі.
Водночас, у касаційній скарзі позивачка наполягає на протиправності дій пенсійного органу щодо перерахунку її пенсії з обмеженням у розмірі 60 %. Проте оцінка цим відсоткам судами попередніх інстанцій не надавалась.
З урахуванням наведених позивачкою обставин та підстав позову, суди мали встановити  до якої саме розрахункової суми застосовані обмеження та які саме. 
Встановлення та оцінка уповноваженим судом зазначених вище обставин має важливе значення для дотримання норм матеріального та процесуального права з метою правильного вирішення спору по суті.
Своєю чергою, за правилами статті 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Відтак, для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин справи суду необхідно надати належну правову оцінку кожному окремому доказу в їх сукупності, які містяться в матеріалах справи або витребовуються, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, з посиланням на це в мотивувальній частині свого рішення, враховуючи при цьому відповідні норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Одночасно Верховний Суд звертає увагу на те, що, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати практику Верховного Суду.
VІІІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
За приписами статті 353 КАС України, підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
З огляду на викладене, Верховний Суд доходить висновку, що оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій не можуть вважатися обґрунтованими та законними, а тому підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
У зв`язку із відсутністю остаточного рішення у справі, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12.10.2020 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 07.06.2021 у справі №280/5092/20 скасувати.
Справу № 280/5092/20 направити на новий розгляд до Запорізького окружного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Судді Верховного Суду:                                                                С. М. Чиркін
                                                                                          Я. О. Берназюк
                                                                                          В. М. Шарапа