ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

30 листопада 2023 року 	м. Дніпро	справа № 340/5735/22	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Чабаненко С.В.,
                               суддів:  Білак С.В., Юрко І.В.,        
Розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Господарського суду Кіровоградської області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 березня 2023 року у справі №340/5735/22 за позовом   ОСОБА_1  до  Господарського суду Кіровоградської області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення суддівської винагороди,- 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Господарського суду Кіровоградської області, в якому просив: 
- визнати протиправною бездіяльність Господарського суду Кіровоградської області щодо ненарахування та невиплати йому суддівської винагороди за листопад 2022 року; 
- стягнути з Господарського суду Кіровоградської області на його користь суддівську винагороду за листопад 2022 року в сумі 94 862, 46 грн. 
Рішеням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 березня 2023 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Господарського суду Кіровоградської області щодо ненарахування та невиплати судді ОСОБА_1 суддівської винагороди за листопад 2022 року. Зобов`язано Господарський суд Кіровоградської області нарахувати та виплатити судді ОСОБА_1 суддівську винагороду за листопад 2022 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.  
Відповідач, не погодившись із рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволені позову повністю.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України.
Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, позивач займає посаду судді Господарського суду Кіровоградської області.
З 22.04.2022 року відповідно до Указів Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року "Про введення воєнного стану в Україні", №69/2022 від 24.02.2022 року "Про загальну мобілізацію" позивач призваний на військову службу до Збройних Сил України по мобілізації та зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
На цій підставі наказом голови Господарського суду Кіровоградської області №40-к від 27.04.2022 року позивача увільнено від роботи з 27.04.2022 року у зв`язку із перебуванням на військовій службі із збереженням за ним місця роботи, займаної посади та середньої заробітної плати на період проходження військової служби.
Згодом в.о. голови Господарського суду Кіровоградської області видала наказ №102-к від 22.07.2022 року "Про припинення збереження середньої заробітної плати судді ОСОБА_1 та внесення змін до наказу від 27 квітня 2022 року №40-к", яким відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" №2352-IX від 01.07.2022 року наказано фінансово-економічному відділу з 19.07.2022 року припинити здійснювати нарахування та виплату середньої заробітної плати судді ОСОБА_1 . Внесено зміни до пункту 1 наказу голови суду №40-к від 27.04.2022 року, а саме слова "середньої заробітної плати" виключено. 
У січні - квітні 2022 року позивачу нараховувалася та виплачувалася суддівська винагорода, у квітні - липні 2022 року - середня заробітна плата на період проходження військової служби.
З 05.12.2022 року позивач звільнений з військової служби за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 .   
З 19.07.2022 року і до закінчення військової служби позивач не отримував від відповідача ні суддівської винагороди, ні середнього заробітку. 
Позивач, не погоджуючись з припиненням виплати йому суддівської винагороди у листопаді 2022 року, звернувся до суду з цим позовом.
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, дійшов висновку, що питання обрахунку та розміру суддівської винагороди регламентовано виключно статтею 130 Конституції України та статтею 135 Закону України “Про судоустрій і статус суддів”, що, в свою чергу, виключає можливість застосовування до правовідносин стосовно виплати суддівської винагороди будь-які інші закони та/або підзаконні нормативні акти, у тому числі КЗпП України та Закон України від 01.07.2022 № 2352-ІХ.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, доходить висновку, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частини другої      статті 19 Конституції України      органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Статтею 130 Конституції України   визначено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.      
В свою чергу, положення   статті 135 Закону України “Про судоустрій і статус суддів”       визначають складові  суддівської винагороди та розміри посадового окладу судді.
З матеріалів справи  вбачається, що позивач до призову по мобілізації до Збройних              сил України отримував суддівську винагороду у відповідності до вимог   статті 135 Закону                  України “Про судоустрій і статус суддів”.
Законом України “Про судоустрій і статус суддів”    передбачено випадки коли під час відрядження за суддею зберігається виплата суддівської винагороди   за основним місцем роботи та встановлених законом доплат  у зв`язку зі здійсненням таким суддею судочинства.
Законом України “Про судоустрій і статус суддів”   не урегульовано питання призову суддів на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду та виплати суддівської винагороди.    
Натомість  ці  питання  врегульовані   статтею 119 КЗпП України,   Законом України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”   та   Законом України “Про військовий обов`язок і військову службу”.
Відповідно до частини 2    статті 39 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими, зокрема      частини 3      статті 119 Кодексу законів про працю України.
Частиною 3   статті 119 КЗпП України (в редакції до 19.07.2022 року) передбачалося, що за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову.
В подальшому,      Законом України від 01.07.2022 року №2352-ІХ “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин”   внесено зміни до частини 3 статті 119 КЗпП України, згідно з якими у частині третій статті 119 слова “зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток” замінено словами “зберігаються місце роботи і посада”.
Вказаний  Закон набрав чинності з 19.07.2022 року.
Тобто, з 19.07.2022 року припинено нарахування середнього заробітку у період проходження військової служби за призовом під час мобілізації.
Частинами 1 та 4      статті 148 Закону №1402 України “Про судоустрій і статус суддів”       визначено, що фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
При цьому, частиною 2    статті 24 Закону України “Про судоустрій і статус суддів”      визначено, що голова місцевого суду з питань, що належать до його адміністративних повноважень, видає накази і розпорядження.
Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з набранням чинності      Закону України  від 01.07.2022  року №2352-ІХ наказом в.о. голови Господарського суду Кіровоградської області №102-к від 22.07.2022  року “Про припинення збереження середньої заробітної плати судді ОСОБА_1 та внесення змін до наказу від 27.04.2022 №40-к”, слова “середньої заробітної плати” виключено з наказу від 27.04.2022 року №40-к, виплату середньої заробітної плати припинено з 19.07.2022 року  (а.с.5).
Посилання позивача, з  якими  погодився  суд  першої  інстанції,  питання обрахунку та розміру суддівської винагороди регламентовано виключно   статтею 130 Конституції України   та    статтею 135 Закону України “Про судоустрій і статус суддів”, що, в свою чергу, виключає можливість застосування до правовідносин стосовно суддівської винагороди іншіх Законів, в т.ч.    Закону України від 01.07.2022 року №2352-ІХ “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин”,   яким внесено зміни до частини 3      статті 119 КЗпП України,  є  безпідставним  з  огляду  на  таке.
Як зазначалось вище, Законом України “Про судоустрій і статус суддів” не урегульовано питання призову суддів на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації  і  т.і.                  та виплати суддівської винагороди в цей  період.
Перебуваючи на військовій службі в листопаді 2022 року, позивач не здійснював судочинство.
А норма частини 3 статті 119 КЗпП України, за якою позивачу виплачувалась   середня заробітна плата в період з 27.04.2022 року по 19.07.2022  року,  перестала  існувати з  набранням  Законом України від 01.07.2022 року №2352-ІХ “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин” чинності.
Відповідачем як розпорядником бюджетних коштів виплату позивачу середнього заробітку на час його увільнення у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації на особливий період з 19.07.2022 року припинено на підставі наказу №102-к від 22.07.2022  року та законність зазначеного наказу позивачем не ставиться під сумнів, оскільки  позивачем вказаний  наказ не оскаржується.
Відтак необґрунтованими є доводи позивача та висновок суду першої інстанції про допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо виплати  позивачу  суддівської винагороди за листопад 2022 року.
З урахуванням наведених вище обставин в їх  сукупності, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.
Керуючись статтями 77, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Господарського суду Кіровоградської області - задовольнити.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 березня 2023 року у справі №340/5735/22 – скасувати та прийняти у справі нове судове рішення.
У задоволенні позову відмовити.
Постанова  набирає законної сили з дати її прийняття  та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      І.В. Юрко