КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
                                    
Апеляційне провадження                                            
№ 22-ц/824/12814/2023                                                                         
 
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И

08 листопада 2023року                                                                 місто Київ
                                                                                                 справа № 361/9406/21
                               
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   головуючого судді: Борисової О.В.
                       суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.
                       
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Сердинського В.С., у справі за позовом Комунального підприємства Броварської міської ради Броварського району Київської області «Броваритепловодоенергія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за комунальні послуги,-
 
В С Т А Н О В И В:
 
У жовтні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідачів на свою користь:
заборгованість за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з 01 жовтня 2018 року по 01 жовтня 2021 року в сумі 24142,72 грн., а саме:
з ОСОБА_1  12071,36 грн. (2/4 суми боргу); 
з ОСОБА_2  6035,68 грн. (1/4 суми боргу); 
з ОСОБА_3 6035,68 грн. (1/4 суми боргу);
заборгованість за послуги з обслуговування внутрішньобудинкових систем за період з 01 жовтня 2018 року по 01 жовтня 2021 року в сумі 2300,24 грн., а саме:
з ОСОБА_1  1150,12 грн. (2/4 суми боргу); 
з ОСОБА_2  575 грн. (1/4 суми боргу); 
з ОСОБА_3 575 грн. (1/4 суми боргу).
В обґрунтування вимог посилався на те, що квартира  АДРЕСА_1 знаходиться у багатоквартирному житловому будинку, централізоване опалення та централізоване постачання гарячої води, водопостачання і водовідведення, та обслуговування внутрішньобудинкових систем, якого здійснює КП БМР «Броваритепловодоенергія».
Вказував, що відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №279298066 від 12 жовтня 2021 року співвласниками вказаної квартири є: ОСОБА_1  , якій належить  2/4 частки квартири; ОСОБА_2 , якій належить 1/4 частка квартири; ОСОБА_3 , якій належить 1/4 частка квартири.
Зазначав, що оскільки вкартира належить на праві приватної спільної часткової власності декільком особам, тому позовні вимоги пред`являються до кожного з них про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги у розмірах, що відповідають їх часткам у праві власності на вищевказану квартиру.
Посилався на те, що між КП БМР «Броваритепловодоенергія» та відповідачами не укладено договір про надання послуг, однак між сторонами встановилися фактичні відносини з постачання житлово-комунальних послуг за спірною адресою на підставі надання послуг та відкритого особового рахунку № НОМЕР_1 на ім'я  ОСОБА_1 .
Вказував, що в результаті несвоєчасної сплати коштів за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у відповідачів за період з 01 жовтня 2018 року по 01 жовтня 2021 року перед позивачем виникла заборгованість у сумі 24142,72 грн. та заборгованість за послугу з обслуговування внутрішньобудинкових систем в сумі 2300,34 грн.
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2023 року позов КП БМР «Броваритепловодоенергія» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3  на користь КП БМР «Броваритепловодоенергія» заборгованість за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з 01 жовтня 2018 року по 01 жовтня 2021 року в сумі 24142,72 грн., а саме: з          ОСОБА_1 12071,36 грн. (2/4 суми боргу); з ОСОБА_2 6035,68 грн. (1/4 суми боргу); з ОСОБА_3  6035,68 грн. (1/4 суми боргу).
Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь КП БМР «Броваритепловодоенергія» заборгованість за отримані послуги з обслуговування внутрішньобудинкових систем за період з 01 жовтня 2018 року по 01 жовтня 2021 року в сумі 2300,24 грн., а саме: з ОСОБА_1 1150,12 грн. (2/4 суми боргу); з ОСОБА_2 575,06 грн. (1/4 суми боргу); з ОСОБА_3  575,06 грн. (1/4 суми боргу).
Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3  на користь КП БМР «Броваритепловодоенергія» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 грн., а саме: з ОСОБА_1 1135 (2/4 суми судового збору); з ОСОБА_2 567,50 грн. (1/4 суми судового збору); з  ОСОБА_3 567,50 грн. (1/4 суми судового збору).
Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3  на користь КП БМР «Броваритепловодоенергія» витрати, понесені за отримання інформаційної довідки з державних реєстрів у розмірі 35 грн., а саме: з ОСОБА_1 17,50 грн. (2/4 суми витрат); з ОСОБА_2 8,75 грн. (1/4 суми витрат); з ОСОБА_3 8,75 грн. (1/4 суми витрат).
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просили рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову КП БМР «Броваритепловодоенергія».
В обґрунтування вимог посилалися на те, що позовна заява від 25 жовтня 2021 року подана КП БМР «Броваритепловодоенергія» без реєстрації канцелярії суду, не належним позивачем, до заяви не надано документальне підтвердження повноважень директора Голубовського Г.П. на вчинення усіх процесуальних дій від імені КП БМР Київської області «Броваритепловодоенергія», зокрема, права підпису, а також відсутні повноваження представника.
Вказували, що договір про надання послуг між КП БМР «Броваритепловодоенергія» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 позивачем для погодження не надавався та не укладався.
Зазначали, що розрахунок боргу позивача не може вважатися відповідним доказом, оскільки не підтверджений жодним бухгалтерським документом - актами.
Посилалися на те, що позивач обстеження та виконання ремонтних робіт не проводив, акти не складав, а співвласники квартир багатоквартирного будинку -     АДРЕСА_2 склали і надали акти про невідповідність опалювальної системи та надання послуг суду та позивачу.
Вказували, що суд першої інстанції не з`ясовував чи одержували відповідачі вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення та послуги з обслуговування внутрішньобудинкових систем, без документального підтвердження надання послуг та відповідно до законодавства України.
19 вересня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду від позивача КП БМР «Броваритепловодоенергія» надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідачів, в якому останній посилався на те, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а її доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, просив рішення суду залишити без змін, а скаргу без задоволення.
У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.
З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Правовідносини  між сторонами регулюються нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опаленім, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, які діяли на час виникнення спірних правовідносин.
Вказані Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - послуги).
Відповідно до ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Згідно з ст.ст.19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII, який набув чинності 09 листопада 2017 року споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Статтями 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, за якими споживач, зокрема, має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та зобов`язаний оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом.
Згідно з ч.1 ст.9 вказаного Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
У статті 5 Закону №2189-VIII визначено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Статтею 10 зазначеного Закону визначено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.
Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
На підставі вимог ст.ст.66, 67, 162 ЖК України плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється, виходячи із загальної площі квартири, а плата за комунальні послуги/водопостачання, газ, та інші послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами у відповідності до кількості проживаючих в квартирі осіб.
Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15 зроблено висновок, що хоча у ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
Такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказаний правовий висновок є незмінним.
Отже, під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги.
Аналогічний правовий висновок міститься і у постанові Верховного Суду у постанові від 02 грудня 2020 року у справі №761/48615/18-ц.
Згідно зч.1ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. 
Як вбачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1 знаходиться у багатоквартирному житловому будинку, централізоване опалення та централізоване постачання гарячої води, водопостачання і водовідведення, та обслуговування внутрішньобудинкових систем, якого здійснює КП БМР «Броваритепловодоенергія».
Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №279298066 від 12 жовтня 2021 року співвласниками вказаної квартири є: ОСОБА_1  , якій належить 2/4 частки квартири; ОСОБА_2 , якій належить 1/4 частка квартири; ОСОБА_3 , якій належить 1/4 частка квартири.
Позивач, згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», ст.28 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» та відповідно до постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води» надає власникам квартир послуги з централізованого опалення та постачання підігрітої води, централізованого водопостачання холодної води та централізованого водовідведення, проводить щомісячні нарахування відповідно до тарифів.
Відповідно до рішення виконавчого комітету Броварської міської ради від 11 січня 2011 року №8 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг у житловому фонді територіальної громади м. Бровари» позивач визначений виконавцем послуг з централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води, централізованого водовідведення.
Згідно з рішенням виконавчого комітету від 23 січня 2018 року №56 «Про коригування тарифів з утримання будинків, споруд та прибудинкової території у частині технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення, зливової каналізації та ліквідації аварій у внутрішньобудинкових мережах житлового фонду територіальної громади м. Бровари», встановлені тарифи на послугу з обслуговування внутрішньобудинкових систем.
На виконання рішення виконкому Броварської міської ради від 11 січня 2011 року згідно із ст.28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, позивач надає відповідачам послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, водопостачання, водовідведення та проводить щомісячні нарахування відповідно до встановлених тарифів.
На квартиру АДРЕСА_1 відкритого особовий рахунок №НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_1 .
Згідно розрахунку заборгованості по квартирі АДРЕСА_1   за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у відповідачів за період з 01 жовтня 2018 року по 01 жовтня 2021 року перед позивачем виникла заборгованість у сумі 24142,72 грн. 
Відповідно до розрахунку заборгованості за послуги з обслуговування внутрішньобудинкових систем за період з 01 жовтня 2018 року по 01 жовтня 2021 року у відповідачів наявна заборгованість у розмірі 2300,34 грн.
Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, вказував на те, що внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3  зобов`язань щодо оплати житлово-комунальних послуг по квартирі АДРЕСА_1 у відповідачівперед позивачем виникла заборгованість за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у сумі 24142,72 грн. та заборгованість за послугу з обслуговування внутрішньобудинкових систем в сумі 2300,34 грн.
Заперечуючи проти позову, відповідачі посилалися на те, що позовна заява не містить обґрунтований розрахунок сум, які просять стягнути позивач. Зокрема, не надано до суду акти встановлення лічильників та їх обстеження, зняття показників лічильників, акти обстеження системи опалення, водопостачання й каналізації, акти виконання всіх робіт з підготовки будинку до експлуатації в осінньо-зимовий період. З огляду на це, вважають, що наведені у позовній заяві твердження є безпідставними та не підтверджені відповідними доказами.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 24 листопада 2020 року КП «Броваритепловодоенергія» визначено виконавцем комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення для об`єктів усіх форм власності.
У позивача наявна ліцензія з виробництва теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії та централізоване водопостачання та водовідведення.
А відтак, доводи апеляційної скарги відповідачів про те, що позивач КП БМР «Броваритепловодоенергія» не є виконавцем послуги з централізованого опалення та є неналежним позивачем у даній справі спростовуються вищевикладеним. 
Судом першої інстанції вірно встановлено, що між сторонами відсутній письмовий договір про надання житлово-комунальних послуг, проте послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з обслуговування внутрішньобудинкових систем відповідачам надавалися та останні приймали їх.
Щодо посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач обстеження та виконання ремонтних робіт не проводив, акти не складав, а співвласники квартир багатоквартирного будинку -     АДРЕСА_2 склали і надали акти про невідповідність опалювальної системи та надання послуг, колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.
Порядок оформлення претензій споживачів визначений Правилами надання послуг з централізованого опаленення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, які діяли на час виникнення спірних правовідносин та до 01 травня 2022 року.
Відповідно до п.п.33-39 вказаних Правил №630 у разі неналежного надання або ненадання послуг виконавцем споживач повідомляє про це виконавця в усній формі за допомогою телефонного зв`язку чи у письмовій формі за адресами, що зазначені в договорі.
У повідомленні зазначається прізвище, ім`я та по батькові, точна адреса проживання споживача, а також найменування виду неналежно наданої або ненаданої послуги. Повідомлення споживача незалежно від його форми (усна або письмова) обов`язково реєструється представником виконавця у журналі реєстрації заявок споживачів. Представник виконавця зобов`язаний повідомити споживачеві відомості про особу, яка прийняла повідомлення (прізвище, ім`я та по батькові), реєстраційний номер повідомлення та час його прийняття.
Представник виконавця, якому відомі причини неналежного надання або ненадання послуги, зобов'язаний невідкладно повідомити про це споживача та зробити відповідну відмітку в журналі реєстрації заявок, що є підставою для визнання виконавцем факту неналежного надання або ненадання послуг.
Представник виконавця, якому не відомі причини неналежного надання або ненадання послуг, зобов`язаний узгодити з виконавцем точний час та дату встановлення факту ненадання послуг, надання їх не у повному обсязі або перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг. У разі необхідності проведення такої перевірки у приміщенні споживача представник виконавця повинен з`явитися до споживача не пізніше визначеного у договорі строку.
У разі незгоди з результатами перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг споживач і виконавець визначають час і дату повторної перевірки, для проведення якої запрошується представник уповноваженого органу виконавчої влади та/або органу місцевого самоврядування, а також представник об`єднання споживачів. За результатами повторної перевірки складається акт про неналежне надання або ненадання послуг, який підписується споживачем (його представником), представником виконавця, представниками уповноваженого органу виконавчої влади та/або органу місцевого самоврядування, а також представником об`єднання споживачів.
За результатами перевірки складається акт-претензія про неналежне надання або ненадання послуг (далі акт-претензія), який підписується споживачем та представником виконавця згідно з додатком 2. Акт-претензія складається у двох примірниках по одному для споживача та виконавця.
У разі неприбуття представника виконавця в установлений договором строк для проведення перевірки кількісних та/або якісних показників або необґрунтованої відмови від підписання акта- претензії такий акт вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі.
Акт-претензія реєструється уповноваженими особами виконавця у журналі реєстрації актів-претензій згідно з додатком 3. Виконавець зобов`язаний розглянути такий акт-претензію і повідомити протягом трьох робочих днів споживача про її задоволення або про відмову у задоволенні з обґрунтуванням причини такої відмови. У разі ненадання протягом установленого строку виконавцем відповіді вважається, що він визнав викладені в акті-претензії факти неналежного надання або ненадання послуг. Спори щодо задоволення претензій споживачів розв`язуються у суді. Споживач має право на досудове розв`язання спору шляхом задоволення пред`явленої претензії.
Згідно з ст.27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг.
У разі ненадання, надання неналежної якості послуги з управління багатоквартирним будинком споживач має право викликати управителя для перевірки якості наданих послуг.
Порядок перевірки якості надання комунальних послуг та якості послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.
За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком).
Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача.
Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості.
У разі проведення перевірки якості наданих послуг з централізованого водопостачання, постачання гарячої води або постачання природного газу споживач має право здійснити забір проб. Інформація про забір проб включається до акта-претензії.
У разі встановлення за результатами дослідження відібраних проб факту постачання послуг неналежної якості витрати споживача на оплату проведених досліджень проб підлягають компенсації за рахунок виконавця відповідної послуги.
У разі неприбуття виконавця комунальної послуги або управителя (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) в установлений строк або необґрунтованої відмови підписати акт-претензію такий акт підписується споживачем, а також не менш як двома споживачами відповідної послуги, які проживають (розташовані) в сусідніх будівлях (у приміщеннях - якщо послуга надається у багатоквартирному будинку), і надсилається виконавцю комунальної послуги або управителю (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) рекомендованим листом.
Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) протягом п`яти робочих днів вирішує питання щодо задоволення вимог, викладених в акті-претензії, або видає (надсилає) споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії. У разі ненадання виконавцем (управителем) відповіді в установлений строк претензії споживача вважаються визнаними таким виконавцем (управителем).
Як вбачається з наданих відповідачами актів, вони підписані лише деякими мешканцями будинку АДРЕСА_1 , а тому не можуть братися до уваги, оскільки не відповідають формі передбаченої Правилами надання послуг з централізованого опаленім, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, які діяли до 01 травня 2022 року та ст.27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
При цьому, як вбачається з матеріалів справи позивачна підтвердження факту надання ним послуг належної якості надав копії: актів вводу в експлуатацію вузлів обліку; актів про використану теплову енергію; свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювання техніки.
Оскільки наявними у справі належними доказами підтверджується факт існування у  відповідачів  заборгованості по наданим їм КП БМР «Броваритепловодоенергія» житлово-комунальним послугам, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідачів на користь  КП БМР «Броваритепловодоенергія» заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з 01 жовтня 2018 року по 01 жовтня 2021 року в загальній сумі 24142,72 грн. та за послуги з обслуговування внутрішньобудинкових систем за період з 01 жовтня 2018 року по 01 жовтня 2021 року в загальній сумі 2300,24 грн. відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності.
Доводи апеляційної скарги про те, що позовна заява від 25 жовтня 2021 року подана КП БМР «Броваритепловодоенергія» без реєстрації канцелярії суду спростовуються штампом Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2021 року вх. №47384, який міститься на позовній заяві та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 жовтня 2021 року.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що до позовної заяви не надано документальне підтвердження повноважень директора Голубовського Г.П. на вчинення усіх процесуальних дій від імені КП БМР Київської області «Броваритепловодоенергія», зокрема, права підпису, а також відсутні повноваження представника, колегія суддів відхиляє, оскільки до позовної заяви було надано виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якої вбачається, що Голубовський Г.П. є керівником КП БМР Київської області «Броваритепловодоенергія», а відтак останній наділений повноваженнями на вчинення усіх процесуальних дій від імені КП БМР Київської області «Броваритепловодоенергія».
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що в цивільній справі без ніяких постанов суд змінив номер провадження з №2/361/1599/22 на №2/361/688/23, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що  кожній судовій справі надається єдиний унікальний номер, який формується автоматизованою системою автоматично в суді першої інстанції. Єдиний унікальний номер залишається незмінним незалежно від проходження судової справи в інстанціях чи надходження судової справи за підсудністю з іншого суду будь-якої юрисдикції, в тому числі в разі повторного надходження судової справи після її належного оформлення, та який повинен обов'язково вказуватися судами всіх інстанцій в судовому рішенні.При цьому, номер провадження справи змінюється кожного року.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідачі вважають, що авторозподіл справ сфальцифікований, тому що вільні тільки суддя Дутчак І.М. та суддя Сердинський B.C., справа була розподілена судді Сердинському B.C., при поділі не змінилися навіть секунди розподілу, колегія суддів відхиляє, оскільки доказів на підтвердження вказаних обставин відповідачі не надали.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-78, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне і обґрунтоване рішення, яке відповідає нормам матеріального та процесуального права.
При цьому апеляційний суд враховує, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaariv. Finland, № 49684/99, § 2)).
На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - залишити без задоволення.
 
Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2023 року - залишити без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.
  
Головуючий:
 
Судді: