П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/18597/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Козачок І.С. 
Суддя-доповідач -  Матохнюк Д.Б.   
18 жовтня 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Матохнюка Д.Б. 
суддів:  Гонтарука В. М.  Білої Л.М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про стягнення коштів та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
у  грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Офісу Генерального прокурора про стягнення середнього заробітку за період вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з   02.10.2020 по 09.12.2021  в сумі 455209,90 грн.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 червня 2023 року позов задоволено.
Не погоджуючись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.
 В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на  його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Так, рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020   у справі   №560/215/20 визнано протиправним і скасовано рішення четвертої кадрової комісії від 19.12.2019 про неуспішне проходження прокурором Генеральної прокуратури України ОСОБА_1 атестації.
Визнано протиправним і скасовано наказ Генерального прокурора  №2125ц від 21.12.2019  про звільнення ОСОБА_1 з посади та  поновлено  на   посаді  з 24.12.2019.
Стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24.12.2019 по 01.10.2020  в сумі 1109062 грн.
Суд допустив негайне виконання рішення в частині поновлення позивача  на посаді рівнозначній посаді прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому з 24.12.2019 та стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.
Однак, постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2021 рішення Хмельницького окружного адміністративного суду 2020 року змінено, ОСОБА_1 поновлено на посаді прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому (з місцем постійної дислокації у місті Хмельницькому) управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіальних управлінь Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України  з   25 грудня 2019 року. 
Стягнуто   з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25.12.2019 по 01.10.2020 в   сумі   291 762,05 грн. 
В іншій частині  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020  залишено  без змін.
Оскільки рішення суду у справі №560/215/20 не виконано, а тому позивач вважає, що має право на стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.
За результатом розгляду справи, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.
Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України (КЗпП України) у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Частиною 6 ст. 235 КЗпП України визначено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.
Відповідно до ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.
Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішення суду   від   01.10.2020 у справі №560/215/20 фактично  виконане   лише   24.03.2023 шляхом  прийняттям наказу Генерального прокурора  № 403ц   від 24.03.2023, відтак період затримки виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі визначається з наступного дня від дати прийняття рішення суду - 02.10.2020 до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі  24.03.2023. При цьому, на момент звернення до суду про стягнення середнього заробітку вищезазначеного наказу прийнято не було, а тому  позивач просить стягнути середній заробіток по дату звернення до суду - 09.12.2021.
Враховуючи наявність факту затримки виконання рішення суду у справі №560/215/20  у період з 02.10.2020 по 09.12.2021,  а відтак позивач має право на виплату середнього заробітку за час такої затримки.
Згідно п. 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (Порядок №100) основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.  Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. 
Відповідно до п. 8 Порядку №100 середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.  
Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. 
Відповідно до абз. 3 п. 8 Порядку №100 середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.
Згідно довідки про доходи позивача середньоденне грошове забезпечення позивача становить 1527,55 грн.
Так, згідно змісту листів  Міністерства соціальної політики України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2020 рік» від 29.07.2019  № 1133/0/206-19, Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2021 рік» від 12.08.2020 №3501-06/219, ураховуючи розпорядження Кабінету Міністрів України «Про перенесення робочих днів у 2020 році» від 23.10.2019 №995-р «Про перенесення робочих днів у 2021 році» від 30.09.2020 № 1191-р,  загальна кількість робочих днів у період з 02.10.2020 по 09.12.2021 (включно) становить 298 робочих днів.
Таким чином, сума середнього заробітку позивача за час затримки виконання   рішення суду за період з 02.10.2020 по 09.12.2021 становить 455209,90 грн. (1527,55 грн. х 298 днів).
Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що середній заробіток за час затримки виконання рішення суду має бути перерахований та виплачений позивачу у розмірі 455209,90 грн.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовуються  встановленими у справі обставинами.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду –без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.  
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 червня 2023 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 	 	Матохнюк Д.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Гонтарук В. М.    Біла Л.М.