Номер провадження: 33/813/1721/23
Справа № 522/11620/23 
Головуючий у першій інстанції Ярема Х.С. 
Доповідач Котелевський Р. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.09.2023 року                                                                 м. Одеса

       Одеський апеляційний суд у складі: 
головуючий суддя – Котелевський Р.І. 
за участю: 
секретаря судового засідання – Тьосової Я.В.,
захисника – Нечваль Я.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції між Одеським апеляційним судом та з використанням сервісу відеоконференцзв?язку «EasyCon» апеляційну скаргу захисника Нечваль Я.В. на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 17.08.2023 року, щодо: 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

оскарженою постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2400 (дві тисячі чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн., з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 5 (п`ять) років, та стягнуто судовий збір 536,80 грн.
В оскарженій постанові суд зазначив, що відповідно до протоколу серії БР №243614 від 26.05.2023 року, ОСОБА_1 26.05.2023 року, о 16:48 год., за адресою: м. Одеса, вул. Водопровідна, буд.5, керував транспортним засобом, а саме мопедом «Viper EX50QT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та не мав при собі посвідчення подія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Дане правопорушення вчинено повторно протягом року (згідно постанови ЕАС №6728805 від 24.03.2023 року по ч.2 ст. 126 КУпАП), чим порушив вимоги п.2.1.А ПДР України та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.5 ст.126 КУпАП.
Суд визнав доведеним факт керування ОСОБА_1 26.05.2023 року мопедом за відсутності у нього права на керування таким транспортним засобом, та визнав винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою судді захисник Нечваль Я.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Захисник вказує, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, а суд вийшов за межі формулювання суті правопорушення викладеного в протоколі, та перейняв на себе функцію сторони обвинувачення.
Крім того, захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови.
Апеляційний розгляд проведено без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , який будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи до суду апеляційної інстанції не з`явився, з клопотаннями про перенесення розгляду справи не звертався. 
Захисник Нечваль Я.В. в судовому засіданні вказав, що ОСОБА_1 сповіщений про виклик до суду, та вважав за можливе здійснювати розгляд за його відсутності. 
За таких обставин суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженої постанови, судом були створені всі можливі та необхідні умови для реалізації права учасників процесу на доступ до правосуддя.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого  в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. 
В своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом  сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Заслухавши пояснення захисника Нечваль Я.В., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; дослідивши матеріали справи; суд апеляційної інстанції приходить до висновків про таке.
Що стосується доводів про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційним судом встановлено таке.
Згідно положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.
Як вбачається з матеріалів судової справи оскаржену постанову винесено судом 17.08.2023 року. Захисник Нечваль Я.В. приймав участь в судовому засіданні суду першої інстанції.
Матеріали судової справи не містять відомостей про вручення чи направлення захиснику Нечваль Я.В. або ОСОБА_1 копії постанови суду.
Апеляційна скарга захисником Нечваль Я.В. подана через відділення «Укрпошти» 26.08.2023 року, а до суду першої інстанції надійшла 30.08.2023 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду (вх.76082/23) (а.с.48).
07.09.2023 року справу передано до апеляційного суду.
З урахуванням встановлених обставин, зокрема винесення місцевим судом постанови 17.08.2023 року, подання захисником апеляційної скарги 26.08.2023 року, клопотання захисника про поновлення строку задоволенню не підлягає, оскільки строк на апеляційне оскарження фактично не пропущений.
Що стосується доводів апеляційної скарги апелянта про незаконність оскарженої постанови, судом встановлено таке.
Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Положеннями ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
У відповідності до положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
Положеннями ст. 278 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. 
У відповідності до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При розгляді даної справи про адміністративне правопорушення суддя місцевого суду наведених вище вимог закону не дотримався, оскільки не звернув увагу на неналежне оформлення матеріалів справи органом, який складав протокол, з необхідною та достатньою повнотою не встановив фактичні обставини справи, та прийняв передчасне рішення про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.
Такий висновок судді місцевого суду є необґрунтованим та передчасним, оскільки протокол про адміністративне правопорушення та матеріали додані до нього, є такими, що не відповідають вимогам закону, а їх суттєва неповнота та суперечливість унеможливлює прийняття остаточного рішення судом, без усунення недоліків, які містять в собі матеріали справи, органом який складав протокол про адміністративне правопорушення.
Положеннями ст. 256 КУпАП регламентовано, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Апеляційним судом встановлено, що обставини викладенні в протоколі про адміністративне правопорушення мають суттєві суперечності, які не були усунуті відповідним правоохоронним органом при оформленні матеріалів до їх передачі до суду, що суперечить вимогам «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом №1395 від 07.11.2015 року Міністерства внутрішніх справ України (далі - «Інструкція»).
Відповідно до п.4 ч.1 Розділу ІІ Інструкції, протокол про адміністративне правопорушення складається в письмовій формі відповідно до ст.254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.
Однак вищевказаним приписам Інструкції матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 в повній мірі не відповідають. 
Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №243614 від 26.05.2023 року, водій ОСОБА_1 26.05.2023 року, о 16:48 год., за адресою: м. Одеса, вул. Водопровідна, буд.5, керував транспортним засобом, а саме мопедом «Viper EX50QT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та не мав при собі посвідчення подія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Дане правопорушення вчинено повторно протягом року (згідно постанови ЕАС №6728805 від 24.03.2023 року за ч.2 ст. 126 КУпАП), чим порушив вимоги п.2.1 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП.
Апеляційний суд звертає увагу, що вказаний виклад в протоколі суті адміністративного правопорушення позбавляє можливості встановити наявність складу в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, з таких підстав.
24.03.2023 року постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №6728805 ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, до штрафу в розмірі 3400 грн. 
Відповідно до вказаної постанови, 24.03.2023 року, о 22:51 год., в м. Одеса, провулок Високий, буд.14/1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «HONDA CIVIC», номерний знак НОМЕР_2 , без посвідчення водія відповідної категорії, не маючи права керувати таким транспортним засобом, тобто ніколи не отримував посвідчення водія (а.с.2). 
19.04.2023 року ОСОБА_1 отримав посвідчення водія НОМЕР_3 , що підтверджується інформаційною довідкою від 29.05.2023 року (а.с.3). 
26.05.2023 року відносно ОСОБА_1 складено протокол за ч.5 ст.126 КУпАП за порушення ним п.2.1 «а» ПДР України.
Відповідно до вказаного пункту ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Апеляційний суд звертає увагу, що згідно диспозиції ч.5 ст.126 КУпАП, яка ставиться у вину ОСОБА_1 , передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами 2-4 статті 126 КУпАП. 
Тобто для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП, особа має повторно вчинити одне з таких діянь:
-керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч.2 ст.126 КУпАП);
-керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч.3 ст.126 КУпАП); 
-керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч.4 ст.126 КУпАП). 
Аналіз вказаних норм закону свідчить про те, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП, особа має вчинити повторно протягом року певне порушення, передбачене саме ч.ч. 2, 3 або ч.5 ст.126 КУпАП. 
Натомість, апеляційним судом встановлено, що вказана в даному випадку в протоколі суть адміністративного правопорушення про керування транспортним засобом водієм ОСОБА_1 , який не мав при собі посвідчення подія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, підпадає під ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП. 
Відповідно до диспозиції ч.1 ст.126 КУпАП передбачена відповідальність зокрема за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії.
Крім того, в протоколі також вказана ознака повторності вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення протягом року, згідно постанови ЕАС №6728805 від 24.03.2023 року.
Апеляційний суд наголошує, що при такому викладі в протоколі щодо ОСОБА_1 суті адміністративного правопорушення, його дії не охоплюється диспозицією ч.5 ст.126 КУпАП. 
Натомість, суддя місцевого суду, встановивши вказані обставини, дійшов висновку, що суть адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , сформульована інспектором поліції як керування особою транспортним засобом, яка «не має при собі посвідчення водія», так і одночасне керування транспортним засобом особою, яка «не має права керування таким транспортним засобом», оскільки протокол від 26.05.2023 року містить посилання на повторність правопорушення за ч.2 ст.126 КУпАП.
При цьому, місцевим судом визнано доведеним факт керування ОСОБА_1 26.05.2023 року мопедом за відсутності у нього права керування таким транспортним засобом. 
Місцевий суд вважав, що наявність у ОСОБА_1 посвідчення водія НОМЕР_3 від 19.04.2023 року не є доказом того, що він має право керування таким транспортним засобом як мопед. 
Таким чином слід констатувати, що місцевим судом самостійно змінено суть адміністративного правопорушення, яка не відповідає тим обставинам, які викладені в протоколі інспектором патрульної поліції, та фактично допущене погіршення становища особи відносно якої складено протокол.
Апеляційний суд наголошує, що така самостійна зміна місцевим судом суті адміністративного правопорушення, фактично є виходом суду за межі фабули протоколу, від якого має право захищатися особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, що є недопустимим. 
В суді першої інстанції захисник звертав увагу на вказані недоліки протоколу, однак місцевим судом не надано цьому належної оцінки.
Усунути встановлені під час апеляційного перегляду недоліки протоколу про адміністративне правопорушення неможливо. 
Як це регламентовано законодавством, для всебічного, повного та об`єктивного встановлення обставин справи, інспектору поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення, під час доопрацювання матеріалів справи про адміністративне правопорушення необхідно встановити, з`ясувати та зафіксувати всі обставини справи та усунути виявлені в протоколі суперечності. 
Наведені недоліки протоколу про адміністративне правопорушення позбавляють суд апеляційної інстанції перевірити рішення судді місцевого суду в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки суд першої інстанції, не зважаючи на наявність підстав для направлення матеріалів справи на дооформлення, передчасно прийняв рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП. 
Водночас відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ суд не має права відшукувати докази на наявність або відсутність винуватості вини особи, яка притягається до відповідальності, тобто не має права перебирати на себе функції сторони обвинувачення.
Крім того, на думку апеляційного суду, оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення з порушенням процесуальних норм, зокрема згаданої вище Інструкції призвело до порушення зазначених вимог ст.ст. 1, 256 КУпАП та прав ОСОБА_1 , який відповідно, позбавлений права відстоювати свою невинуватість, що нівелює принципи судочинства по справам про адміністративні правопорушення, а також порушує його право на захист, що регламентовано положеннями ст. 63 Конституції України.
Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).
Крім того, апеляційний суд вважає, що у даному випадку для прийняття рішення на користь або проти особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, орган, який зобов`язаний на збирання доказів для підтвердження фактів і обставин, що відображені в протоколі, так і суд першої інстанції, який зобов`язаний на основі суворого додержання законності, прийняти законне та обґрунтоване рішення, вчинити всі дії спрямовані на повноту здійснення ними дій, що передбачені наданими їм повноваженнями.
Як це регламентовано законодавством, для всебічного, повного та об`єктивного встановлення обставин справи, інспектору поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення, під час доопрацювання матеріалів справи про адміністративне правопорушення необхідно виправити недоліки, викладені в мотивувальній частині постанови апеляційного суду.
Відповідно до положень п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року, протокол про адміністративне правопорушення, складений без додержання вимог КУпАП та Інструкції підлягає поверненню відповідному органу для належного оформлення.
Приймаючи рішення про скасування оскарженої постанови суду першої інстанції з поверненням для належного оформлення та доопрацювання матеріалів справи органу, який складав протокол, апеляційний суд враховує практику ЄСПЛ.
Так, у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
При цьому, враховуючи, що розгляд справи в суді здійснюється лише в межах перевірки тих обставин, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та матеріалах долучених до нього, які були зібрані органом, який склав протокол, та для з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, на суд не може бути покладена функція збирання доказів, оскільки таким чином буде порушено принцип змагальності.
За наведених обставин та враховуючи те, що без усунення недоліків матеріалів справи про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості прийняти остаточне обґрунтоване рішення по суті справи, матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягають поверненню до УПП в Одеській області для належного оформлення.
Керуючись ст. 294 КУпАП України, апеляційний суд, 

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Нечваль Я.В. – задовольнити частково.
Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 17.08.2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, – скасувати.
Прийняти нову постанову, якою матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУІІАІ1 повернути до Управління патрульної поліції в Одеській області для доопрацювання та належного оформлення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя
Одеського апеляційного суду                 Р.І. Котелевський