ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

07 грудня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 160/6728/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Божко Л.А. (доповідач),
                               суддів:  Суховарова А.В., Олефіренко Н.А.,     
  
розглянувши у порядку письмового провадження  апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.06.2023 в адміністративній справі №160/6728/23 (суддя Єфанова О.В.)  за позовом   ОСОБА_1 до Державної установи “Центр пробації”  про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,-
в с т а н о в и В:

У серпні 2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної установи “Центр пробації”, в якій позивач просила  визнати протиправною бездіяльність Державної установи “Центр пробації”, яка полягає у не оформленні та не направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області документів, передбачених постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року №3-1, для вирішення питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі пункту “а” частини 1 статті 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”;  зобов`язати Державну установу “Центр пробації” оформити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області документи, передбачені постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року №3-1, для вирішення питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі пункту “а” частини 1 статті 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.06.2023  р. в задоволенні адміністративного позову відмовлено.  
Рішення суду обгрунтоваено тим, що  у позивачки відсутній  станом на час звільнення, необхідний стаж для призначення їй пенсії за вислугою років згідно із ст.12 Закону №2262.
Не погодившись з рішенням суду, позивач  подала   апеляційну скаргу, де просила скасувати рішення  суду першої інстанції та винести постанову про задоволення позовних вимог.
У поданій апеляційній скарзі позивач, зазначає, що  календарна вислуга років ОСОБА_1 складає 20 років 07 місяців 23 днів, в свою чергу, у пільговому обчисленні вислуга років складає 27 років 06 місяців 10 днів. Позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій просила направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області документи, передбачені постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1, для вирішення питання про призначення позивачу пенсії за вислугу років на підставі пункту “а” частини 1 статті 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”. Однак відповідач протиправно ухиляється від направлення вказаних документів до пенсійного органу.
Перевіривши рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом першої інстанції  встановлено, 25.01.2023 року наказом Державної установи “Центр пробації” №86/к звільнено за п.5 ст.23 Закону України “Про Державну кримінально-виконавчу службу України” та п.4 ч.1 ст.77 Закону України “Про національну поліцію” майора внутрішньої служби ОСОБА_1 з 03.02.2023 року.
На день звільнення ОСОБА_1 мала вислугу років в календарному обчисленні 20 років 07 місяців 23 дні, у пільговому - 27 років 06 місяці 10 днів.
12.03.2023 року ОСОБА_1 звернулась до Державної установи “Центр пробації” із заявою, в якій просила оформити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області документи, передбачені постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року №3-1, для вирішення питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі пункту “а” частини 1 статті 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
24.03.2023 року Державна установа “Центр пробації” розглянула заяву ОСОБА_1 від 12.03.2023 року та повідомила про відсутність підстав для звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для призначення позивачу пенсії за вислугу років, зокрема, через відсутність необхідного розміру вислуги років у позивача згідно п.“а” ч.1 ст.12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, а саме: 25 календарних років. 
Вирішуючи спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.
Відповідно до пункту «б» частини 1  статті 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб»  Закон №2262-ХІІ  (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), право на пенсійне забезпечення на умовах цього  Закону  мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої  статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.
Згідно пункту «а» частини 1  статті 12 Закону №2262-ХІІ  пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у  пунктах «б»-«д», «ж», «з»  статті 1-2  цього Закону  (крім осіб, зазначених у  частині третій  статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.
Відповідно до частини 4  статті 17 Закону №2262-ХІІ  при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.
Згідно  статті 17-1 Закону №2262-ХІІ  порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання зазначених вимог  Закону №2262-ХІІ  Кабінетом Міністрів України затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб (постанова від 17.07.1992 №393).
Відповідно до абзацу 2 пункту «г» частини 3 Порядку №393 до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та кримінально-виконавчої системи, які проходять службу у виправно-трудових установах, слідчих ізоляторах, лікувально-трудових профілакторіях, ізоляторах тимчасового тримання, приймальниках-розподільниках для осіб, затриманих за бродяжництво, спеціальних приймальниках для осіб, підданих адміністративному арешту, підрозділах конвойної служби міліції, та військовослужбовцям постійного складу, які проходять службу у дисциплінарних частинах, за переліками посад і на умовах, затверджуваних відповідно Міністерством внутрішніх справ, Міністерством юстиції, Центральним управлінням Служби безпеки, Міністерством оборони зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за сорок днів.
До 19.02.2022 року пунктом 3 Порядку №393 було визначено стаж, який зараховувався до вислуги років при призначенні пенсії у пільговому обчисленні.
У зв`язку з прийняттям  Кабінетом Міністрів України 16.02.2022 року постанови №119  «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393» така редакція Порядку зазнала змін (набрання чинності 19.02.2022).
Як було встановлено судом першої інстанції, на час звільнення позивача зі служби пункт 2-1 Порядку №393 визначав, що для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї  постанови.
Пунктом 1 Порядку №393 установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до  Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» і «з» статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема, служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній кримінально-виконавчій службі, податковій міліції на посадах начальницького і рядового складу, в Службі судової охорони на посадах молодшого, середнього і вищого складу, в Національному антикорупційному бюро, Бюро економічної безпеки на посадах начальницького складу з дня призначення на відповідну посаду.
Водночас пунктом 3 Порядку №393 визначено стаж, який зараховується на пільгових умовах до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї  постанови.
Судом першої інстанції вірно було враховано, що на час звільнення позивача з Державної установи «Центр пробації» редакція п.3 Порядку №393 зазнала змін, відповідно до яких зарахування на пільгових умовах до вислуги років спірного періоду, застосовується виключно для визначення розміру пенсії, а не для призначення пенсії, як передбачала попередня редакція п.3 Порядку № 393.
Статтею 17 Закону №2262-ХІІ  визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1  Закону №2262  встановлено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Вірними є висновки суду першої інстанції, що  Законом №2262-ХІІ  передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.
Як було встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи вислуга років позивача у календарному обчисленні складає 20 років 07 місяців 23 дні, у пільговому обчисленні - 27 років 06 місяці 10 днів.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що за приписами статті 17  Закону №2262  при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення, а Порядком №393, в свою чергу, визначено обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за  Законом №2262.
Оскільки Порядок №393 встановлює пільгове обчислення вислуги років виключно для визначення розміру пенсії, суд доходить висновку про відсутність підстав для визначення позивачу вислуги років у пільговому обчисленні в порядку визначення календарної вислуги років під час призначення пенсії відповідно до  Закону №2262.
Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 31 серпня 2023 року у справі № 200/4951/22, у якій, серед іншого Суд дійшов висновку, що для призначення пенсії за вислугу років за  Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  календарна вислуга років могла бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393 в редакції, чинній до внесення змін  постановою Кабінету Міністрів України № 119 від 16 лютого 2022 року.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2023 року у справі № 560/9478/22.
Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення суду, передбачені  статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.
Керуючись статтями  315,  316,  321,  322,  325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
          
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1    -залишити без задоволення. 
Рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.06.2023 р. - залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5  ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко