ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8395/23 Справа № 201/1763/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Батманова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Канурна  О. Д.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючої судді Канурної О.Д.,
суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.,
за участю секретаря судового засідання: Паромової О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2023 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, виконавчого комітету Дніпровської міської ради про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, моральної шкоди, збитків, грошових коштів та витрат (суддя першої інстанції Антонюк О.А.), -

В С Т А Н О В И В: 

Позивачка  ОСОБА_1  22 лютого 2022 року звернулася доЖовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до відповідача - Дніпровської міської ради про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, моральної шкоди, збитків, грошових коштів та витрат.
В обгрунутвання позовних вимог позивачка посилалася на те, що 19 вересня 2020 року близько 23.20 годин ОСОБА_2 , керуючи належним їй автомобілем «ДЕУ», під час руху в районі будинку 5а на вул. Набережна Перемоги в м. Дніпро без порушення правил дорожнього руху наїхав на відкритий каналізаційний люк, внаслідок чого фактично відбулася ДТП, рухавшийся в тому місці транспортний засіб «ДЕУ» під керуванням ОСОБА_2 було пошкоджено, позивачці завдана значна матеріальна шкода; адміністративний матеріал стосовно ОСОБА_2 було направлено до суду і судом закрите провадження за відсутності у нього складу адміністративного правопорушення.
Заявою від 13.11.2020 року представник позивачки звертався до відповідача із пропозицією розглянути можливість у досудовий спосіб компенсації позивачу за рахунок коштів територіальної громади спричинених матеріальних збитків внаслідок пошкодженого транспортного засобу та витрат на проведення експертної оцінки збитку.
Оскільки жодної компенсації або навіть відповіді на вказану заяву позивачка не отримала, листом від 03 січня 2022 року представник позивачки повідомив ДМР про те, що заява втратила чинність та у зв`язку з чим подальшого розгляду не потребує.
Позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь матеріальний збиток в розмірі 87511,00 грн., моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн., а також судові витрати.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2022 року провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про стягнення матеріальної та моральної шкоди закрито в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 87511,00 грн.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2022 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовлено.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Чіп Ярослава Миколайовича залишено без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2022 року залишено без змін.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Чіп Ярослава Миколайовича залишено без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2022 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 01.03.2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
24.03.2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з уточною і зміненою позовною заявою до Дніпроської міської ради, Виконавчого комітету Дніпровської міської ради про стягнення матеріальної та моральної шкоди, в якій просила стягнути з відповідачів солідарно на її користь матеріальний збиток в розмірі 87511,00 грн., інфляційні втрати 40213,05 грн., три відсотки річних за користування чужими коштами 6581,00 грн., а разом 134305,05 грн., стягнути з Виконавчого комітету Дніпровської міської ради моральну шкоду в розмірі 600000,00 грн., стягнути з відповідачів судові витрати, які складаються із витрат на оплату професійної правничої допомоги, витрати на складання звіту про оцінку матеріального збитку в розмірі 2500,00 грн. та інші судові витрати, що будуть підтверджені позивачем належними доказами за результатами розгляду справи. 
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2023 року позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто солідарно з Дніпровської міської ради і виконавчого комітету Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 матеріальний збиток, завданий внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 87511 грн. 40 коп., витрати на автотоварознавче дослідження і оцінку розміру збитків в сумі 2500,00 грн., інфляційні втрати 40213 грн. 05 коп., три відсотки річних 6581,00 грн., а всього 136 805 грн. 45 коп.
Стягнуто з виконавчого комітету Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 45000,00 грн. і витрати на правову допомогу в сумі 20000,00 грн.
Стягнуто з Дніпровської міської ради і виконавчого комітету Дніпровської міської ради на користь держави судовий збір з кожного окремо по 1073 грн. 60 коп., а всього 2147 грн. 20 коп.
В задоволенні решти позову відмовлено.
Із вказаним рішенням не погодився відповідач - Дніпровська міська рада та подав апеляційну скаргу, в якій просить Дніпровський апеляційний суд скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2023 року в частині задоволення позову, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі; стягнути на користь Дніпровської міської ради сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги.
Апеляційна скарга обгрунтована тим, що судом першої інстанції не досліджено питання стосовно належності відповідачів по справі. Позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між пошкодженням належного позивачці автомобіля та бездіяльністю відповідачів. Протиправну діяльність або бездіяльність відповідачів не доведено та відсутній причинний зв`язок між неправомірними діями відповідачів та завданою моральною та матеріальною шкодою позивачу.
30 серпня 2023 року матеріали цивільної справи надійшли до Дніпровського апеляційного суду.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04 вересня 2023 року апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2023 року залишено без руху для усунення вказаних в ній недоліків, а саме: для сплати судового збору.
07 вересня на виконання ухвали Дніпровського апеляційного суду від 04 вересня 2023 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява про виправлення недоліків із наданням квитанції про сплату судового збору.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 11 вересня 2023 року відкрито провадження у даній справі та надано сторонам строк для надання відзиву на апеляційну скаргу. 
12 вересня 2023 року сторонам у справі направлено копію ухвали про відкриття апеляційного провадження та копію апеляційної скарги.
18 вересня 2023 року до Дніпровського апеляційного суду від ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Чіп Ярослав Миколайович надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить Дніпровський апеляційний суд суд рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2023 року залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим. 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18 вересня 2023 року справу призначено до судового розгляду.
В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 29.11.2023 року позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується розпискою (том № 2, а.с. 129).
Заслухавши головуючого суддю, вислухавши пояснення представника відповідача – Дніпровської міської ради, виконавчого комітету ДМР - Кузюр О.О., пояснення представника позивачки ОСОБА_1 – адвоката Чіп Я.М., дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Дніпровської міської ради задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
       Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
       Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Як вбачається із частини 1 статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Судом першої інстанції встановлено, що 19 вересня 2020 року близько 23.20 год. ОСОБА_2 , керуючи на правовій підставі належним позивачці автомобілем «ДЕУ», державний номер НОМЕР_1 , під час руху в районі будинку 5а на вул. Набережна Перемоги в м. Дніпро без порушення Правил дорожнього руху наїхав на розташований прямо на цій дорозі відкритий каналізаційний люк, внаслідок чого фактично відбулася ДТП, рухавшийся в тому місці транспортний засіб «ДЕУ» під керуванням ОСОБА_2 було пошкоджено, позивачці завдана значна матеріальна шкода.
В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивачки отримав значні ушкодження. При цьому порушення зазначених в протоколі Правил дорожнього руху України знаходилось у прямому причинно-слідчому зв`язку із наслідками у вигляді завданих ушкоджень позивача та пошкодження названого автомобіля.
Стосовного винного, на думку поліцейських, в цій ДПТ ОСОБА_2 працівниками поліції складено протоколи і направлено їх його до суду. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2020 року провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАПП закрите за відсутністю складу адміністративного правопорушення, він не притягнутий до адміністративної відповідальності. Вказана постанова не оскаржена в апеляційному порядку та набрала законної сили.
Цією ж постановою встановлено вину балансоутримувача і обслуговувача доріг (в тому числі каналізаційних люків), це міськрада з її органами.
Отже, за результатами розгляду справи, дослідженням матеріалів цивільної справи та адміністративних матеріалів, на думку суду, винними у вказаній дорожньо-транспортній пригоді є відповідачі. При цьому порушення ними правил утримання доріг, дорожнього руху України знаходилось у прямому причинно зв`язку із наслідками у вигляді пошкодження автомобіля позивача, завданню шкоди. Вказана постанова районного суду приймалася з урахуванням декількох висновків різних експертів про наявність вини конкретного юридичної особи у вказаній ДТП і наявності порушення правил дорожнього руху з боку сторін, учасників.
Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2020 року відносно відповідачів встановлено факт вчинення відповідачами правопорушення відносно позивачки; вказаною постановою суду встановлено факт завдання діями вказаної винної особи шкоди позивачу, а також наявність причинного зв`язку між винними діями відповідача та зазначеними наслідками у вигляді шкоди позивачу і відповідно винність цього відповідача в завданні шкоди, ця вина встановлена і доведена.
На прохання позивачки експертом було проведено дослідження стосовно суми завданої позивачці шкоди, ця шкода визначена і позивачка звернувся до відповідачів з питанням її відшкодування, але фактично була відмова, в добровільному порядку питання не вирішене, виник спір і позивачка вимушена була звертатися з позовом до суду.
Доводи апеляційної скарги Дніпровської міської ради про те, що судом не досліджено питання стосовно належності відповідачів по справі, є безпідставними, виходячи з наступного.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 16 Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-XII "Про дорожній рух" (далі - Закон № 3353-XII) водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.
У частині першій статті 24 Закону № 3353-XII передбачено, що власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.
Вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг, вулиць населених пунктів, залізничних переїздів та технічних засобів організації дорожнього руху встановлює ДСТУ 3587-97 "Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану", який чинний від 01 січня 1998 року (далі - ДСТУ 3587-97).
Ці вимоги ДСТУ 3587-97 є обов`язковими.
Автомобільні дороги, вулиці і дороги населених пунктів та залізничні переїзди повинні на період їх експлуатації підтримуватися у справному стані і забезпечувати безпеку руху транспортних засобів та пішоходів.
Люки оглядових колодязів повинні відповідати вимогам ГОСТ 3634. Відхилення висотної позначки кришки люка відносно рівня покриття проїзної частини не повинно перевищувати 1,0 см (пункт 3.1.7 ДСТУ 3587-97).
Відповідно до пункту 2 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року (далі - Єдині правила), ремонт і утримання дорожніх об`єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління «Укравтодору», а тих, що перебувають у комунальній власності, - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями.
Власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів (пункт 11 розділу 2 "Обов`язки і права власників дорожніх об`єктів або уповноважених ними органів, дорожньо-експлуатаційних організацій" Єдиних правил).
Отже, якщо балансоутримувач дороги який повинен здійснювати постійний контроль за станом усіх елементів дороги та розташованих на ній каналізаційних споруджень, допустив бездіяльність, це є підставою для покладення на нього обов`язку відшкодування завданої майнової шкоди відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України.
Вказане вище співпадає з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 30.10.2019 у справі № 639/2132/18, провадження № 61-14133св19.
Як вбачається із відповіді Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради від 08.10.2020 року № 7/1-108, на адвокатський запит від 02.10.2020 року з питання надання інформації щодо балансоутримувача проїзної частини по вул. Набережна Перемоги, зазначена дорога перебуває у власності територіальної громади міста Дніпра. На сьогодні балансоутримувача не визначено (том № 2, а.с. 41).
Доводи апеляційної скарги Дніпровської міської ради про те, що позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між пошкодженням належного їй автомобіля та бездіяльністю відповідачів і немає підстав для відшкодування матеріальної шкоди, крім того, позивачка зверталася до Дніпровської міської ради з заявою про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної об`єктом благоустрою, але пізніше було заявлено клопотання позивачки про залишення без розгляду заяви про відшкодування шкоди та повернуто дану заяву з додатками, є безпідставними, виходячи з наступного.
Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
Що стосується звернення позивачки до Дніпровської міської ради з заявою про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної об`єктом благоустрою, то Дніпровський апеляційний суд виходить з наступного.
Як вбачається із пункту 6 частини 1 статті 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства, є: справедливість, добросовісність та розумність.
Відповідно до відзиву на позовну заяву Дніпровьскої міської ради від 09.08.2022 року вбачається, що Рішенням Дніпровської міської ради від 25.04.2018 року № 90/31 затверджено Порядок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної майну фізичних і юридичних осіб об`єктами благоустрою комунальної власності та їх елементами, який діяв на момент подання позовної заяви.
Відповідно до п. 1.3 Порядку відшкодування шкоди проводиться з метою добровільного досудового врегулювання спорів. 
Позивачка 17.11.2020 року зверталася із заявою до Дніпровської міської ради про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної об`єктом благоустрою. Зазначена заява знаходиться на розгляді Комісії з питань відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної майну фізичних і юридичних осіб об`єктами благоустрою комунальної власності та їх елементами та перенесена на розгляд Комісії на 2021 рік у зв`язку з тим, що заявник не з`явився на засідання комісії та не було погоджено суму відшкодування матеріальної шкоди (том № 1, а.с. 55 – 57).
Як вбачається із листа Дніпровської міської ради від 26.10.2022 року № 8/8-18, на засіданні комісії з питань відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної майну фізичних і юридичних осіб об`єктами благоустрою комунальної власності та їх елементами, яке відбулось 21.10.2022 року, задоволено клопотання про залишення без розгляду заяви про відшкодування шкоди (том № 1, а.с. 125 зв.). 
В судовому засіданні Дніпровського апеляційного суду 22.11.2023 року представник відповідача – Дніпровської міської ради пояснила, що строків розгляду вказаних вище заяв не існує.
В судовому засіданні Дніпровського апеляційного суду 22.11.2023 року представник відповідача – Дніпровської міської ради надала до суду Рішення Дніпровської міської ради № 69/57 від 20.05.2020 року про внесення змін до рішення міської ради від 25.04.2018 року № 90/31 «Про затвердження Порядку відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної майну фізичних і юридичних осіб об`єктами благоустрою комунальної власності та їх елементами», відповідно до якого внесені зміни до рішення міської ради від 25.04.2018 року № 90/31 «Про затвердження Порядку відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної майну фізичних і юридичних осіб об`єктами благоустрою комунальної власності та їх елементами (зі змінами), виклавши Порядок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної майну фізичних і юридичних осіб об`єктами благоустрою комунальної власності та їх елементами у новій редакції.
Відповідно до пункту 2.2.1 розділу 2 Положення про департамент благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради, основними завданнями Департаменту є реалізація політики щодо комплексного розвитку благоустрою, інфраструктури міста.
Повноваженнями Департаменту згідно з п. 3.1.5 розділу 3 Положення, є організація виконання поточного ремонту, утримання об`єктів благоустрою, інфраструктури та інженерного захисту території міста за рахунок бюджету Дніпровської міської територіальної громади і за рахунок субвенцій з державного, обласного бюджету (том № 2, а.с. 88 – 124).
Із пояснень в судовому засіданні представника відповідача вбачається, що вказаним Порядком передбачено відшкодування шкоди з метою добровільного досудового врегулювання спору.
Враховуючи дуже тривалий строк розгляду питання про відшкодування шкоди потерпілій особі, Дніпровський апеляційний суд вважає, що відповідач – Дніпровська міська рада не бажав в добровільному порядку вирішувати питання про відшкодування шкоди.
Крім того, частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Із матеріалів справи вбачається, що в судовому засіданні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 25 липня 2023 року представник відповідачів був присутнім, вказаних доказів не надавав, тому Дніпровський апеляційний суд не бере до уваги надані представником відповідачів доказі.
Оскільки вказана ділянка дороги, де внаслідок неналежного утримання каналізаційних споруджень сталася ДТП, перебуває у власності територіальної громади міста Дніпра, то саме ДМР як власник дороги та орган місцевого самоврядування, основним обов`язком якого є забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів і пішоходів вулицями і дорогами міст та інших населених пунктів, є відповідальною особою перед власником пошкодженого транспортного засобу за спричинені збитки.
Як вбачається із статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Доводи апеляційної скарги Дніпровської міської ради про те, що враховуючи, що протиправну діяльність та/або бездіяльність відповідачів не доведено та відсутній причинний зв`язок між неправомірними діями відповідачів та завданою моральною шкодою, підстав для стягнення з виконавчого комітету міської ради моральної шкоди немає, є безпідставними, виходячи з наступного.
Згідно із вимогами статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданням, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визначається незалежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості.
Дніпровський апеляційний суд погоджуються з висновком суду першої інстанції, який врахувавши характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяння позивачу моральних страждань, істотних вимушених змін у його життєвих стосунках, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди у визначеному судом розмірі, який відповідає засадам розумності та справедливості.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обгрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивачки.
На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2023 року і задоволення апеляційної скарги Дніпровської міської радинемає.        
Керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд-
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська 

О.В.Халаджи

Повний текст судового рішення складений 30 листопада 2023 року

Суддя: О.Д.Канурна