ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року	Львів	Справа № 308/14700/23 пров. № А/857/20189/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді:                                                  Запотічного І.І.,
суддів:                                                                      Глушка І.В., Довгої О.І., 
при секретарі судового засідання:                              Зінчук Ю.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 жовтня 2023 року (суддя Голяна О.В., ухвалене в м. Ужгороді) у справі №308/14700/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

                                                       В С Т А Н О В И В:

25.08.2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №7535805 від 15.08.2023 року.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 жовтня 2023 року  в задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач- ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та з наведених у ній підстав просив скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняте нове, яким задовольнити позов.
В обґрунтування апеляційної скарги, зокрема, вважає, що вказана постанова не відповідає обставинам справи, оскільки 15.08.2023 року о 22 год. 59 хв. в темну пору доби не керував транспортним засобом в м. Ужгород, вул. Сергія Мартина ( АДРЕСА_1 , без номерного знаку. Також зазначає, що в графі 7 оскаржуваної постанови поліцейський не зазначив доказів, що були долучені відповідачем.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції вважає законним та просить залишити його без змін.
Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, явки уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без їхньої участі. 
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, відзив, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами спраави, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАТ №7535805 від 15.08.2023 року, позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121-3 КУпАП,та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190,00 гривень. Із змісту оскаржуваної постанови, вбачається, що 15.08.2023 року о 22 год. 59 хв. 44 сек. в м. Ужгород по вул. Сергія Мартина (Паризької комуни), буд. 4 А, водій ОСОБА_1 у темну пору доби (в умовах недостатньої видимості) керував транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN», моделі «PASSAT», без номерного знаку, чим порушив п.2.9.в. Правил дорожнього руху України, а саме: керування водієм Т/З без номерного знаку. У графі 8 оскаржуваної постанови «Права за ст.268 КУпАП та строк оскарження за ст.289 КУпАП мені роз`яснено» наявний особистий підпис особи, відносно якої складено постанову.
ОСОБА_1 вважаючи, що винесена щодо нього постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАТ №7535805 від 15.08.2023 року є незаконною та необгрунтованою, відтак звернувся в суд з даним позовом.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції колегія суддів зазначає наступне. 
З наявного в матеріалах справи відео зі стаціонарного відеореєстратора поліцейського автомобіля, на якому зафіксовано рух транспортного засобу «VOLKSWAGEN», моделі «PASSAT», по вул. Митній в м. Ужгороді без закріплення на передній частині автомобіля номерного знаку; номерний знак НОМЕР_1 був закріплений на задній частині автомобіля.
Також з наявного в матеріалах справи відео з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано спілкування водія транспортного засобу «VOLKSWAGEN», моделі «PASSAT», ОСОБА_1 з працівниками поліції вбачається наступне. Відео починається з моменту, коли автомобіль «VOLKSWAGEN», моделі «PASSAT», знаходиться в нерухомому стані; поряд знаходиться особа, ідентифікована судом як позивач ОСОБА_1 , та працівники поліції. Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 не заперечував, а на запитання поліцейського де номерний знак, дістав номерний знак з середини автомобіля та пояснив причину чому номерний знак не закріплений у встановленому місці. При спілкуванні працівники поліції зазначили назву вулиці, на якій був зупинений керований позивачем транспортний засіб вул. Митна в м. Ужгороді. При складанні оскаржуваної постанови поліцейським були роз`яснення ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 268 КУпАП.
Відповідно до ст.14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306(далі -ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Згідно із п.2.9.в Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.
Відповідно до ч.1 ст.121-3 КУпАП керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Як передбачено статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частиною 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 77 КАС України передбачено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Слід зазначити, що Законом України "Про Національну поліцію" та "Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі" (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395, передбачена можливість застосовувати відеофіксацію обставин правопорушення, в тому числі використовувати відеореєстратори.
Щодо посилання апелянта на не зазначення в оскаржуваній постанові відомостей про номер та назву технічного засобу, яким здійснено відеозапис на доданий DVD диск, то апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що дана обставина не може бути самостійною підставою для скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Як вірно вказав суд першої інстанції, в позовній заяві зазначено, що 15.08.2023 року о 22 год. 59 хв. позивач в темну пору доби не керував транспортним засобом в м. Ужгороді по вул. С.Мартина (Паризької комуни), 4 «а», без номерного знаку.
Судом першої інстанції із наданих сторонами відеозаписів вірно встановлено, що факт керування позивачем транспортним засобом «VOLKSWAGEN», моделі «PASSAT», без закріпленого на передній частині автомобіля номерного знаку мав місце в темну пору доби 15.08.2023 саме по вул. Митній в м. Ужгороді, а не по вул. Паризької Комуни в м.Ужгороді.
Положеннями ч. 3 ст. 283КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема, про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення.
Як вірно встановлено судом першої інстанції,  після пред`явлення обвинувачення у вчиненні правопорушення ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу не заперечував факт вчинення ним правопорушення, дістав номерний знак з середини автомобіля та пояснив причину чому номерний знак не закріплений у встановленому місці (ДТП). 
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що зазначення інспектором в оскаржуваній постанові неправильних даних, зокрема місця вчинення правопорушення, не спростовує порушення позивачем вимог п.2.9.вПравил дорожнього руху, а основною та обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення є протиправне діяння, факт вчинення якого підтверджено відеоматеріалами, відсутність якого б виключала склад адміністративного правопорушення.
Підпунктом 30.2 пункту 30 ПДР передбачено, що на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка, а в правій верхній частині вітрового скла (на внутрішньому боці) транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю, закріплюється самоклейна мітка радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом (крім причепів і напівпричепів). Забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, крім випадку закріплення заднього номерного знака на додатковому обладнанні, що призначене для тимчасового перевезення багажу або вантажу, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чисті і достатньо освітлені.
Підпунктом 31.3«в» пункту 31 ПДР передбачено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо номерні знаки не відповідають вимогам відповідних стандартів.
Згідно з ч. 4 ДСТУ 4278:2019 «Дорожній транспорт. Знаки номерні транспортних засобів. Загальні вимоги. Правила застосування»: кількість знаків на автотранспорті повинна становити два знаки.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції вірно зазначив, що вимоги діючого законодавства містять заборону експлуатації автомобіля без номерних знаків, або з номерними знаками, які закріплені у не встановлених для цього місцях, закриті іншими предметами чи забруднені, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20 метрів. При цьому, нормами чинного законодавства встановлено чітку вимогу щодо розміщення двох знаків спереду та ззаду автомобіля.
Відтак колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що позивач при експлуатації транспортного засобу зобов`язаний забезпечити наявність номерних знаків спереду та ззаду автомобіля.
Щодо посилання позивача, що він керував транспортним засобом без переднього номерного знаку внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, що мала місце, безпосередньо перед зупиненням працівниками поліції керованого позивачем транспортного засобу, то такі не знайшли свого підтвердження в ході судового засідання. Довідки патрульної поліції про фіксацію ДТП, європротокол, постанову суду, якими би підтверджувався факт ДТП, позивач та його представник суду не надали.
Доводи позивача, що при розгляді справи про притягнення його до адміністративної відповідальності працівником поліції не були роз`яснені його права, передбачені ст. 268 КУпАП, спростовується наявним в матеріалах справи відеозаписом та особистим підписом ОСОБА_1 в графі 8 оскаржуваної постанови. 
Жодних клопотань, зокрема про надання можливості скористатися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги, ОСОБА_1 не заявляв. Дій поліцейських у встановлюваному законом порядку позивач не оскаржував.
Зважаючи на все викладене вище, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що надані відповідачем докази підтверджують законність дій працівника поліції, у зв`язку із чим останній діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача не підлягають до задоволення.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст, 308, 310, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,- 

                                                         ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 жовтня 2023 року у справі №308/14700/23 без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	О. І. Довга  	
Повне судове рішення складено 22.12.2023