ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 р. 	Справа № 480/5511/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Бартош Н.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.08.2023, головуючий суддя І інстанції: О.А. Прилипчук, м. Суми, повний текст складено 14.08.23  по справі № 480/5511/23
за позовом                    ОСОБА_1  
до                   Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області  
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якому просить суд: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови ОСОБА_1 в підготовці та видачі довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України 17 січня 2017 року №1-3 “Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям” за грудень 2022 року по посаді заступник начальника управління; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області видати ОСОБА_1 довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України 17 січня 2017 року №1-3 “Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям” за грудень 2022 року по посаді заступник начальника управління.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 14.08.2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови ОСОБА_1 в підготовці та видачі довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України 17 січня 2017 року №1-3 “Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям” за грудень 2022 року по посаді заступник начальника управління. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області видати ОСОБА_1 довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України 17 січня 2017 року № 1-3 “Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям” за грудень 2022 року по посаді заступник начальника управління.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції  норм матеріального та процесуального права, не з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.08.2023 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що на час звернення позивачки до відповідача із заявою про надання довідки про заробітну плату (складові якої відповідають заробітній платі працюючого державного службовця, який обіймає посаду подібну до тої, що обіймала позивачка, для здійснення перерахунку пенсії на підставі Закону №3723-ХІІ), нормативного акта, який би регламентував підстави, форму, зміст, механізм та суб`єкта її видачі, не було прийнято. Вказує, що на рівні закону не передбачено (не врегульовано) можливості, умов і порядку перерахунку пенсії для непрацюючих пенсіонерів державної служби, для досягнення мети якої й існує потреба у довідці з відомостями про заробітну плату. Стверджує, що якщо на час звернення закон не встановлює права на перерахунок пенсії за вислугу років і не передбачає обов`язку надання довідки про заробітну плату, уповноважений орган не може видавати довідки довільної форми чи за аналогією з іншими нормативними актами, оскільки відсутність законної мети, для якої витребовується довідка, унеможливлює використання будь-якого із засобів для її досягнення. Зауважує, що позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області та отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України №3723-XII. Відповідачем у травні 2019 видано позивачці довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії. Наголошує, що позивачкою у зверненні від 24.02.2023 зазначено, що мета отримання довідки - призначення пенсії, проте ОСОБА_1 вже перебуває на обліку як отримувач пенсії, відповідно до Закону України №3723-ХІІ. 
ОСОБА_1 подала до суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, вважає доводи та обґрунтування апеляційної скарги помилковими та безпідставними, рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.08.2023 року без змін. Зазначає, що в позовній заяві повністю викладені всі факти протиправної бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови в підготовці та видачі довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України 17 січня 2017 року №1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям» за грудень 2022 року по посаді заступника начальника управління.
Відповідно до п.п.  1, 3 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Оскільки оскаржуване рішення суду першої інстанції було розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи і сторонами не заявлялись клопотання про  розгляд справи за їх участі, колегія суддів вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Учасникам  по даній справі було направлено судом апеляційної інстанції та отримано останніми копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, у т.ч. копію апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга   підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 24.02.2023 року позивачка звернулась до ГУ ПФУ в Сумській області із заявою про надання довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, відповідно до Постанови правління Пенсійного фонду України 17 січня 2017 року №1-3 “Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям” за грудень 2022 року по посаді заступник начальника управління.
Листом ГУПФУ в Сумській області від 24.03.2023 року № 1800-06-8/1226 ОСОБА_1 повідомлено, що довідка про складові заробітної плати була видана у травні 2019 року та використана для призначення пенсії за Законом України «Про державну службу».
04.04.2023 року позивачка повторно звернулась до ГУ ПФУ в Сумській області із заявою про надання довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби за грудень 2022 року.
Листом ГУ ПФУ в Сумській області від 04.05.2023 №1800-0202-8/19265 ГУПФУ в Сумській області відмовлено у видачі довідки за грудень 2022 року по посаді заступника начальника управління. В обґрунтування заяви відповідач зазначив, що довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, була видана у травні 2019 року за посадою, яку позивачка обіймала перед звільненням з роботи.
Вважаючи дії відповідача щодо ненадання довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, такими, що порушують права позивачки, остання звернулась до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що дії  ГУ ПФУ в Сумській області щодо відмови у видачі позивачу довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України 17 січня 2017 року №1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям» за грудень 2022 року по посаді заступник начальника управління, вчинені відповідачем не на підставі та не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а також необґрунтовано, а тому є протиправними.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, шо включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
У відповідності до п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-XII (далі по тексту -                        Закон №3723-XII).
Відповідно до ст.37-1 Закону №3723-XII (у редакції, чинній до 01.05.2016 року) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
У подальшому, з 01.05.2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» №889-VІІІ від 10.12.2015 (далі по тексту - Закон №889-VІІІ).
Так, у ст.90 Закону №889-VIII закріплено правило, за яким пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», стаття 42 якого визначає підстави перерахунку призначених пенсій.
Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII втратив чинність Закон №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Згідно з п.10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
У силу вимог пункту 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Водночас, для осіб, які мають не менш 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статтею 37 Закону №3723-ХІІ передбачено додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.
Згідно з ч.1 ст.1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 04.09.2013 року №15-1 «Про виконання рішень Окружного адміністративного суду м.Києва по справах №2а-8893/12/2670,  №2а-4753/09/2670» затверджено форму довідки про складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавка за ранг, або кваліфікаційні класи, або класний чин, або спеціальні звання, або дипломатичний ранг, надбавка (винагорода) за вислугу років), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.09.2013 року за №1661/24193).
Постановою правління Пенсійного фонду України від 04.07.2016 року №15-2 «Про внесення змін до постанови правління Пенсійного фонду України від 4 вересня 2013 року №15-1» з пункту 1 цієї постанови виключений, зокрема, абзац 3 щодо затвердження форми довідки про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію.
У подальшому, постанови правління Пенсійного фонду України від 04.09.2013 року №15-1 та від 04.07.2016 року №15-2 втратили чинність на підставі постанови правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 року №1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям».
Вказаною постановою затверджено: форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років); форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією); форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.
Відтак, державні органи мають видавати довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, що забезпечує дотримання пенсійних прав як складової конституційного права на соціальний захист.
За обставинами справи, відмова відповідача у видачі позивачці довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України 17.01.2017 року №1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям» за грудень 2022 року по посаді заступник начальника управління обґрунтована тим, що така довідка була видана позивачці у травні 2019 року за посадою, яку вона обіймала перед звільненням з роботи.
Колегія суддів враховує, що в листах від 26.01.2023 року та від 04.04.2023 року      ОСОБА_1 просить надати довідку про складові заробітної плати за грудень 2022 року по посаді заступника начальника управління для призначення пенсії, однак, позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», що не заперечується сторонами по справі.
При цьому, у спірних правовідносинах позивачкою не оскаржується довідка відповідача, видана позивачці у травні 2019 року за посадою, яку вона обіймала перед звільненням з роботи, а також рішення та/або дії відповідача, які були прийняті чи вчинені пенсійним органом щодо призначення пенсії позивачки за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
Колегія суддів приймає як належні доводи апеляційної скарги відповідача, що на рівні закону не передбачено (не врегульовано) можливості, умов і порядку перерахунку пенсії для непрацюючих пенсіонерів державної служби, для досягнення мети якої й існує потреба у довідці з відомостями про заробітну плату.
Так, Постановою правління Пенсійного фонду України №15-1 від 04.09.2013 року, зареєстрованою в Мін`юсті Україні 26.09.2013 року за № 1661/24193 (у редакції, чинній до 02.09.2016 року) було затверджено типову форму довідки про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію (абзац 2 пункт 1).
Однак, постановою правління Пенсійного фонду України від 04.07.2016 року №15-2, яка набрала чинності 02.09.2016 року, абзаци третій, четвертий пункту 1 постанови від 04.09.2013 року №15-1- виключено.
Крім цього, постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року  №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» визнано Постанову №865 такою, що втратила чинність.
В свою чергу,  постановою Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям»  затверджено форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії та одночасно визнано такими, що втратили чинність постанови Правління Пенсійного фонду України №15-1 та №15-2.
З аналізу вищенаведених законодавчих норм вбачається, що з 02.09.2016 року державні органи можуть видавати довідки за останнім місцем роботи лише для призначення пенсії. Затверджена форма довідки про складові заробітної плати, саме для перерахунку пенсії, відсутня.
Відповідно до статті 90 Закону №889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Між тим, як Закон №889-VІІІ, так і Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не передбачають підстав (умов) для перерахунку пенсії державного службовця.
На виконання пунктів 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 14.09.2016 року №622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб", на підставі якої втратили чинність, зокрема, Постанова №865, а також пункт 1 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених Постановою №1013. За пунктом 5 Постанови №622 вона застосовується з 1 травня 2016 року.
Отже, якщо на час звернення позивачки із заявою закон не встановлює права на перерахунок пенсії і не передбачає обов`язку надання довідки про заробітну плату, уповноважений орган не може видавати довідки довільної форми чи за аналогією з іншими нормативними актами, оскільки відсутність законної мети, для якої витребовується довідка, унеможливлює використання будь-якого із засобів для її досягнення.
Подібна правова позиція щодо застосування норм права викладена у постанові Верховного Суду від 30.08.2022 року у справі №554/7608/17, від 22.09.2021 року у справі №806/1894/17
Таким чином, враховуючи, що на момент виникнення спірних правовідносин пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а державні органи можуть видавати довідки за останнім місцем роботи лише для призначення пенсії державним службовцям, суд вважає, що відсутні підстави для видачі позивачці довідки про складові заробітної плати за грудень 2022 року по посаді заступника начальника управління.
Жодних інших підстав для підготовки та надання довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України 17.01.2017 року №1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям» за грудень 2022 року по посаді заступника начальника управління, позивачкою не зазначено та матеріали справи не містять.
У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів доходить висновку, що відповідач, відмовляючи позивачці у видачі довідки про складові заробітної плати за грудень 2022 року по посаді заступника начальника управління, діяв на підставі, в межах наданих йому повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Судом першої інстанції не було враховано вищенаведених обставин, що призвело до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).  
Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та неправильно застосував норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити. Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову. 
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу   задовольнити.
Рішення  Сумського окружного адміністративного суду від 14.08.2023 по справі № 480/5511/23  скасувати. 
Прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	О.В. Присяжнюк    Н.С. Бартош