П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 947/8851/22	

Перша інстанція: суддя Коваленко О.Б.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
доповідача – судді Турецької І. О.,
суддів – Градовського Ю. М., Шеметенко Л. П.
за участі секретаря – Алексєєвої Н. М.

адвоката Сардаряна Х. С. – Баранчук Л. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Баранчук Лариси Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

10.05.2022 ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Одеської митниці в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову від 27.04.2022 в справі про порушення митних правил №5838/50000/21 про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 469 Митного кодексу України та накладення штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 грн.
Обґрунтовуючи вимоги щодо протиправності оскаржуваної постанови позивач зазначив, що, відповідно до змісту протоколу про порушення митних правил №583850000/21 від 03.12.2021, Одеська митниці отримала листа від Координаційно - моніторингової митниці (вих. №7.9-1/20/7/1306) щодо законності перебування повітряних суден на митній території України у митному режимі «тимчасове ввезення».
За результатами опрацювання указаного листа було встановлено, що він, в порушення вимог частини 5 статті 380 Митного кодексу України, передав у володіння, користування чи розпорядження літак цивільного типу, марки «СЕSSNА», модель 182 R, реєстраційний номер №9755Н, серійний номер 18267997, який тимчасово був ним ввезений на територію України,  стороннім особам, які безпосередньо не переміщували його у митний режим тимчасового ввезення та ніби - то зазначене повітряне судно здійснювало учбові польоти на території України під керуванням сторонніх осіб.
ОСОБА_1 , заперечуючи проти обставин, указаних у наведеному документі, він, на адресу Одеської митниці, надав відповідні пояснення, де наполягав, що літак будь-якій третій особі в користування для здійснення польотів не передавався, всі польоти на літаку здійснювалися виключно з його перебуванням на борту.
У поясненнях, як указує ОСОБА_1 , він наполягав на відсутність жодних доказів про порушення ним митних правил, адже в протоколі лише є покликання на лист Координаційно - моніторингової митниці, де міститься інформація про дані Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про здійснення згаданим повітряним судном учбових польотів на території України під керуванням сторонніх осіб.

Однак, 27.04.2022 при розгляді в.о. заступника начальника Одеської митниці Сьоміним П.А. матеріалів справи про порушення митних правил всі доводи, що були викладені в запереченні на протокол, стосовно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 469 Митного кодексу України, до уваги не прийняті, не було досліджено жодного документа, який би підтверджував факт надання літака в користування іншим особам для здійснення учбових польотів на території України.

Також позивачем заявлено про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 15  000 грн.
Як заявляє позивач, встановлена сума гонорару є фіксованою та включає в себе складання процесуальних документів, передбачених КАС України, усних консультацій, представництво в Одеській митниці і судах.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22 травня 2023 року в задоволені позову ОСОБА_1 – відмовлено.
Вирішуючи справу по суті та відмовляючи ОСОБА_1 в позові, суд першої інстанції, проаналізувавши зміст наказу Державної служби з нагляду за забезпеченням безпеки авіації у Міністерства оборони України від 28.11.2005 №897/703 «Про затвердження Правил надання експлуатантам дозволів на виліт з аеропортів України та приліт до аеропортів України» (далі – Правила №897/703), зробив висновок, що на обґрунтування власної позиції позивач не надав належних та допустимих доказів, які б спростовували факти зазначені в постанові в справі про порушення митних правил №5838/50000/21 від 27.04.2022.
На думку суду першої інстанції, обов`язок доказування розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.
Проте, як вважав суд, в обґрунтування власної позиції позивач не надав належних та допустимих доказів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

Адвоката Баранчук Л. М., діючи в інтересах ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі зазначає про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції і як наслідок, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Також адвокат Баранчук Л. М. просить стягнути з Одеської митниці на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на оплату правничої допомоги, відповідно до договору від 20.12.2023 в сумі 15  000 грн.

В обґрунтування доводів адвокат покликається на таке.

По - перше, як заявляє адвокат, незважаючи на її неодноразові вимоги, у тому числі викладені у відповіді на відзив Одеської митниці, надати до суду лист Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 07.09.2021 №1-14.6764162, який став підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, такий доказ не був представлений суб`єктом владних повноважень.
На думку адвоката, це свідчить про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для вирішення справи.

По - друге, адвокат звертає увагу, що надані, Одеською митницею, Генеральні декларації про приліт/виліт судна, свідчать про те, що виліт на повітряному судні (літаку), що знаходився у розпорядженні її довірителя, передусім відбувався під керуванням ОСОБА_1 і польоти здійснювалися за межі території України.
Отож, на її переконання, наведені документи спростовують доводи Одеської митниці про передачу ОСОБА_1 літака в користування третім особам для здійснення польотів на території України.

По - третє, представниця позивача указує, що посилання суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні на Правила №897/703 є недоречним, адже її довірителя не звинувачують у здійсненні польотів на літаку без відповідних походжень та відсутності необхідних дозволів. До того ж, вона наголошує, на тому, що виконання польотів на території України та за її межами може бути тільки на підставі заяви позивача та за наявності відповідних погоджень та дозволів служб аеропортів та відповідних органів по обслуговуванню повітряного руху.

Узагальнюючи викладене, адвокат Баранчук Л. М. зазначає про відсутність в діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил, передбаченого частиною 4 статті 469 Митного кодексу України.

Одеська митниця у відзиві на апеляційну скаргу наголошує на її необґрунтованості та вважає, що рішення суду першої інстанції належить залишити без змін.
До того ж, представник Одеської митниці у відзиві на апеляцію указує на надання нових доказів, а саме документів, що літак цивільного типу, марки «СЕSSNА», ввезений позивачем в режимі тимчасового ввезення, здійснював тренувальні польоти без присутності останнього.

Представник апелянта в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, належним чином сповіщений про дату, час та місце судового розгляду справи.
Відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи.

27.05.2021 ОСОБА_1 , в зоні діяльності поста «Міжнародний аеропорт Одеса» Одеської митниці, ввіз на митну територію України, в режимі «тимчасове ввезення до 1 року», літак цивільного типу, марки «СЕSSNА», модель 182 R, реєстраційний номер №9755Н, серійний номер 18267997
Власником зазначеного літака є Товариство з обмеженою відповідальністю Техасу «Кволіт Ейр» (адреса у Німеччині: Моссор Штрассе 17, 64720 Міхельштадт).
ОСОБА_1 відповідно до довіреності від 01.06. 2021 є представником  ТОВ Техасу «Кволіт Ейр» та йому  надано ряд повноважень, в тому числі: вирішувати усі питання, пов`язанні з керуванням літаком у відносинах з третіми особами, такими як державні органи, підприємства, установи та організації різної форми власності, пов`язаними з керуванням літаком, включаючи міжнародні перельоти; подавати, надавати, одержувати та підписувати всі необхідні сертифікати та документи, пов`язані з керуванням літаком, а також здійснювати будь-які дії, необхідні для виконання цього призначення; вести переговори, укладати та підписувати контракти щодо керування літаком; фізично управляти літаком та приймати рішення відносно того, хто буде командиром літака, членом екіпажу чи бортовим персоналом, а також пасажирами літака.
Літак міг бути використаний  для здійснення польотів як в Україні так і в Європі.
У зв`язку із необхідністю здійснення частих польотів у повітряному просторі саме України, позивач було отримав відповідний дозвіл на виконання польотів в повітряному просторі України.
В січні місяці 2022 року ОСОБА_1 отримав від Одеської митниці копію протоколу про порушення митних правил №5838/50000/21 від 03.12.2021 за ознаками правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 469 Митного кодексу України.
Відповідно до змісту вказаного протоколу, на адресу Одеської митниці надійшов лист Координаційно - моніторингової митниці (від 10.11.2021 вих. №7.9-1/20/7/1306) щодо законності перебування повітряних суден на митній території України у митному режимі «тимчасове ввезення».
За результатами опрацювання цього листа Одеська митниця встановила, що ОСОБА_1 , в порушення вимог частини 5 статті 380 Митного кодексу України, вчинив неправомірні дії з літаком цивільного типу, марки «СЕSSNА», модель 182 R, реєстраційний номер №9755Н, серійний номер 18267997, який тимчасово був ввезений на територію України, передавши його у володіння, користування чи розпорядження стороннім особам, які безпосередньо не переміщували його у митний режим тимчасового ввезення.
В протоколі відзначено, що за даними Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, вказане повітряне судно здійснювало учбові польоти на території України під керуванням сторонніх осіб.
Не погодившись з фактами, зазначеними в протоколі, позивач подано заперечення з цього приводу, а також пояснення та обґрунтування своєї позиції.
27.04.2022 Одеська митниця розглянула справу про порушення ОСОБА_1 митних правил та прийняла постанову №5838/50000/21 про визнання останнього винним у вчиненні правопорушення митних правил, передбаченого частиною 4 статті 469 Митного кодексу України, а також наклала на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 34  000 грн.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Частина 1статті 458 Митного кодексу України унормовує, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 486 Митного кодексу України щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил ,згідно зі статтею 489 Митного кодексу України зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 495 Митного кодексу України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частина 6 статті 530 Митного кодексу України встановлює, що перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною 5 статті 380 Митного кодексу України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.
Відповідно до частини 4 статті 469 Митного кодексу України передача транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту, за винятком випадків, коли в транспортному засобі знаходиться особа, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту, а так само використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні -
тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, за диспозицією вказаної норми, доказуванню підлягають обставини передачі позивачем, тимчасово ввезеного ним на митну територію України, літака цивільного типу, марки «СЕSSNА», у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб.
За приписами частини1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються, зокрема,  письмовими, речовими і електронними доказами.
Частина 2 статті 77 КАС України встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність свого рішення, у випадку його оскарження.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
На тлі цього, є обґрунтованими доводи адвоката Баранчук Л. М., викладені в апеляції, що Одеська митниця не представила до суду першої інстанції жодного доказу, що підтверджують передачу її довірителем, ввезеного ним літака у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб.
Відсутні були такі докази, як зазначає представниця позивача, також при розгляді посадовою особою Одеської митниці протоколу про порушення ОСОБА_1 митних правил.
За таких обставин та такого правового регулювання, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для відмови ОСОБА_1 в задоволенні позову, оскільки саме позивач повинен був представити суду належні та допустимі докази, які б спростували факти зазначені Одеською митницею в спірній постанові про порушення митних правил.
Така правова позиція суду першої інстанції суперечить частині 5 статті 77 КАС України, яка встановлює, що суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.
Докази, на підтвердження обставин порушення своїх прав позивач надав, це, зокрема, протокол про порушення митних правил та постанова в справі про порушення митних правил.
Водночас, суд апеляційної інстанції наголошує, що у позивача  відсутній обов`язок надавати докази, які доводять протиправність рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності на накладення адміністративного стягнення.

Як мовилося вище в якості додатків до відзиву Одеська митниця надала листи польотів, які надруковані англійською мовою.
При цьому, представник Одеської митниці не надав до суду апеляційної інстанції  докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, як того вимагає частина 4 статті 308 КАС України.
Оглянувши ці докази, колегія суддів установила, що вони не є допустимими, адже суперечать положенням частини 3 статті 14 Закону України від 03.07. 2012 № 5029-VI «Про засади державної мовної політики», де наголошено, що сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою.
Виконуючи приписи частини 3 статті 308 КАС України, де наголошено про дослідження доказів, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї, суд апеляційної інстанції прийняв, 29.09.2023 ухвалу про витребування доказів.
В цьому процесуальному документі суд апеляційної інстанції зобов`язав Одеську митницю здійснити переклад письмових доказів, викладених англійською мовою, на українською мову та засвідчити правильність перекладу належним чином.
Наведена ухвала Одеською митницею, у встановлені судом строки, не була виконана.
Окрім того, як правильно зауважила адвокат Баранчук Л. М. надані докази, у вигляді роздрукованих англійською мовою листів не містять жодних даних, що вони являються листами польотів, не містять відомостей, який орган їх видав та на чий запит.
Також суд апеляційної інстанції погоджується з доводами представника позивача, що в наведених документах міститься інформація, яка складається із абревіатур, скорочень, певних позначень, що  використовуються спеціалістами в галузі обслуговування повітряного руху.
Отже, слід констатувати, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 469 Митного кодексу України, оскільки відсутні докази передачі літака цивільного типу, марки «СЕSSNА», модель 182 R, реєстраційний номер №9755Н, серійний номер 18267997 у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України.

Вирішуючи вимогу адвоката Баранчук Л. М. про стягнення з Одеської митниці на користь її довірителя витрати на правову допомогу в розмірі 15  000 грн та на сплату судового збору, колегія суддів установила таке.

Так, відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Положення статті 59 Конституції України закріплюють, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.12.2012 № 5076-VI (далі – Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пункт 9 частини 1 статті 1 Закону № 5076-VІ встановлює, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Згідно пункту 6 частини 1 статті 1 Закону № 5076-VI інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Частина 1 статті 139 КАС України закріплює, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Пункт 1 частини 3 статті 132 КАС України визначає, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Стаття 134 КАС України передбачає, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до договору про надання правової допомоги від 20.12.2021, укладеному між адвокатом Баранчук Л. М. та Сардаряном Х. С. та додатку №1 до даного договору сума гонорару в розмірі 15  000 є фіксованою та складається, зокрема:
підготовка заперечень на протокол про порушення митних правил №5838/50000/21 від 03.12.202;
зібрання доказів для подання заяв по суті справи, процесуальних заяв, клопотань, здійснення запитів для отримання відповідних доказів;
складання та подання позову, заяв та клопотань з процесуальних питань, відповіді на відзив, заперечень, представництво в Київському райсуді м. Одеси.
Уважно вивчивши матеріали справи, зокрема відзив на позовну заяву та відзив на апеляційну скаргу, колегія суддів не встановила будь яких клопотань з боку Одеської митниці, що витрати на правничу допомогу адвоката є неспівмірними та повинні бути зменшені.
Як було процитовано вище процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання, і саме на сторону, яка подає клопотання про зменшення витрат, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат.
Слушно зауважити, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду щодо вирішення питань з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Аналогічних висновків дійшла Велика Палата в додатковій постанові у справі №910/12876/19.
Також наведений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення і в постановах Верховного Суду від 02.10.2019 у справі № 815/1479/18, від 15.0007.2020 у справі № 640/10548/19, від 21.01.2021 у справі  №280/2635/20, від 18.05.2022  у справі № 640/4035/20, від 16.06.2022 у справі № 380/4759/21.
Також, у постанові Верховного Суду від 13.05.2021 у справі №200/9888/19-а Верховний Суд виклав висновок щодо застосування статей 134, 139 КАС України щодо ролі суду під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.
Верховний Суд у вказаній постанові зазначив, що: «Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. А згідно з частиною сьомою цієї ж статті КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.
Ураховуючи наведені правові висновки найвищого суду в системі судоустрою України, колегія суддів наголошує, що у неї відсутні підстави, з власної ініціативи зменшувати витрати, понесені ОСОБА_1 на правничу допомогу.
За такого правового регулювання з Одеської митниці, за рахунок її бюджетних асигнувань, слід стягнути на користь позивача витрати на оплату правничої допомоги адвоката в сумі 15  000 грн, а також витрати на сплату судового збору, які понесені позивачем під час сплати в суді першої інстанції за подання позову та заяви про його забезпечення, а також апеляційної скарги на загальну суму 3225,30 грн.

Стаття 272 КАС України встановлює особливості оскарження даної категорії справ та встановлює, що судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись статтями 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Баранчук Лариси Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 травня 2023 року – скасувати.
Ухвалити у справі нове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 до Одеської митниці про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил.
Скасувати постанову Одеської митниці від 27.04.2022 в справі про порушення митних правил №5838/50000/21 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 469 Митного кодексу України та накладення на нього штрафу в розмірі 34 000 грн, а провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці (код за ЄДРПОУ 44005631) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у сумі 3225 (три тисячі двісті двадцять п`ять) грн. 30 коп.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці (код за ЄДРПОУ 44005631) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правову допомогу в сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Доповідач - суддя                                                             І. О. Турецька

суддя                                                             Ю. М. Градовський

суддя                                                             Л. П. Шеметенко