ПОСТАНОВА                                              
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                     
 
13 грудня 2023 року                               
м. Київ
 
справа №  279/1856/22
провадження № 61-819св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Червинської М. Є., 
суддів:  Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,             Тітова М. Ю.,        
 
учасники справи:
позивач  - ОСОБА_1 ,
відповідачі : Приватне акціонерне товариство «Коростенський завод МДФ», Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська холдингова лісопильна компанія»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Коростенський завод МДФ», Товариства               з обмеженою відповідальністю «Українська холдингова лісопильна компанія» про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок порушення права на безпечне для життя і здоров`я довкілля, на безпечні і здорові умови проживання
 
за касаційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська холдингова лісопильна компанія» і Приватного акціонерного товариства «Коростенський завод МДФ» на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 04 жовтня 2022 року у складі судді Шульги О. М. та постанову Житомирського апеляційного суду від 07 грудня 2022 року у складі колегії суддів:  Миніч Т. І., Павицької Т. М., Трояновської Г. С.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути на її користь з кожного з відповідачів по 50 000,00 грн                              на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її права на безпечне для життя і здоров`я довкілля, на безпечні і здорові умови проживання.
 
На обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначала, що проживає на                                                             АДРЕСА_1 .Протягом усього часу від дня відкриття Приватного акціонерного товариства «Коростенський завод МДФ» (далі - ПрАТ «Коростенський завод МДФ») та                                    Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська холдингова лісопильна компанія» (далі - ТОВ «УХЛК», товариство) зазначені суб`єкти господарювання грубо порушують її право та право її сім`ї на безпечне для життя і здоров`я довкілля, на безпечні і здорові умови проживання, створюється загрозу життю та здоров`ю, ризик виникнення найнебезпечніших хвороб, які в подальшому можуть призвести до смерті.Постійні порушення екологічних норм були виявлені                    в процесі планових та позапланових перевірок, що підтверджується листами-відповідями органів держекоінспекції,  а також висновком комісійної інженерно-екологічної експертизи від 12 липня 2019 року № 5292/18-48/1259/18-23/1507/19-23, що міститься у справі № 279/2933/20. 
 
Позивач зазначала, що на неодноразові звернення до відповідачів щодо усунення порушень жодних заходів не проведено. Зазначене унеможливлює проживання           у безпечному для життя та здоров`я довкіллі поблизу указаних суб`єктів господарювання. Вона разом із сусідами - іншими мешканцями АДРЕСА_1 та мешканцями м. Коростеня в цілому неодноразово звертались до місцевих органів влади, контролюючих органів щодо масового порушення відповідачами конституційних, екологічних прав мешканців. Було створено ініціативну групу під головуванням сусідки ОСОБА_2 з приводу захисту порушених прав. У 2016 році проведено акцію протесту з перекриттям доріг за участю мешканців м. Коростеня під гаслом «Досить нас труїти».
 
Однак заходи досудового врегулювання цього питання не були результативними, порушення з боку відповідачів мають тривалий характер.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Коростенський міськрайонний суд Житомирської області рішенням                                  від 04 жовтня 2022 року позов задовольнив частково. Стягнув з ПрАТ «Коростенський завод МДФ» на користь ОСОБА_1 20 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення права на безпечне для життя і здоров`я довкілля, на безпечні і здорові умови проживання. Стягнув з ТОВ «УХЛК» на користь ОСОБА_1 20 000,00 грн                                       у відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення права на безпечне для життя і здоров`я довкілля, на безпечні і здорові умови проживання. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване наявністю правових підстав для часткового задоволення позовних вимог, адже факт негативного впливу діяльності відповідачів на навколишнє природне середовище підтверджується належними і допустимими доказами, що є підставою для відшкодування позивачу шкоди, яка завдана порушенням права на безпечне довкілля.
 
Короткий зміст рішення апеляційного суду
Житомирський апеляційний суд постановою від 07 грудня 2022 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , ПрАТ «Коростенський завод МДФ» і ТОВ «УХЛК» залишив без задоволення, а рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 04 жовтня 2022 року - без змін.
 
Рішення апеляційного суду мотивоване  законністю й обґрунтованістю рішення суду першої інстанції.
 
Короткий зміст вимог касаційних скарг, пояснень, їх узагальнені аргументи 
У касаційних скаргах, поданих до Верховного Суду 16 і 18 січня 2023 року, ПрАТ «Коростенський завод МДФ» і ТОВ «УХЛК» просять скасувати рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 04 жовтня                     2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 07 грудня 2022 року  в частині стягнення грошових коштів на відшкодування моральної шкоди і в цій частині справу направити на новий розгляд.
Як на підставу касаційного оскарження судових рішень заявники посилаюся на те, що апеляційний суд в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 25 лютого                2019 року у справі № 2012/4613/2012, від 12 вересня 2018 року у справі                         № 335/11779/16.
Касаційні скарги мотивовані порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. 
Суди прийняли як належний доказ висновок експертизи, що була проведена                     у справі № 283/518/17-ц, в якій позивач не була учасником справи, а лише допитувалася як свідок, у результаті чого дійшли помилкових висновків про наявність грубих порушень у діяльності відповідачів у 2012-2017 роках. Крім цього, в тій справі не було встановлено причинно-наслідкового зв`язку між діяльністю скаржника та фізичним, душевним станом та станом здоров`я позивача у справі. 
Надаючи оцінку таким доказам, як акти перевірок та листи Державної екологічної інспекції, апеляційний суд не взяв до уваги, що виявлені під час перевірок порушення не мали постійного характеру та усувались у найкоротший термін, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами позапланових перевірок. Останні зафіксовані під час планової перевірки, проведеної в жовтні - листопаді 2016 року, порушення були усунені на початку 2017 року.
ТОВ «УХЛК» було створене та розпочало господарську діяльність тільки                            у 2017 році, тому до цього моменту не могло вчинити будь-яких порушень.
Відповідно до листа Державної екологічної інспекції від 06 липня 2017 року за результатами перевірки, проведеної в період з 22 до 29 червня 2017 року, виявлені порушення вимог природоохоронного законодавства у галузі охорони атмосферного повітря, а саме: 1) не пронумеровані джерела викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря; 2) не надані документи у галузі охорони атмосферного повітря: паспорти газоочисних установок на джерелах викидів, інструкція з експлуатації ГОУ, наказ про призначення осіб, відповідальних за технічний стан ГОУ, журнали проведення поточних та планових ремонтів та обліку робочого часу ГОУ, довідки щодо постановки на державний облік в галузі охорони атмосферного повітря.
Окрім того, в матеріалах справи є акт № 519, складений Державною екологічною інспекцією Поліського округу 10 листопада 2020 року за наслідками позапланової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства ТОВ «УХЛК»,               в якому зазначено, що контроль за дотриманням затверджених нормативів граничнодопустимих викидів здійснюється за встановленою дозволами періодичністю. Згідно з наданих протоколів вимірювання перевищень нормативів гранично допустимих викидів не виявлено. Під час огляду виробничої території товариства механізмів та виробничого устаткування, які утворюють надмірні продукти пиління, не виявлено. Вказане свідчить, що контролюючі органи діяльність ТОВ «УХЛК» оцінили як таку, що відповідає вимогам чинного законодавства. Порушень, пов`язаних із забрудненням навколишнього природного середовища, у його діяльності не встановлено.
Аргументи касаційних скарг свідчать про наявність підстав для відкриття касаційного провадження у малозначній справі на підставі підпункту «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
27 липня 2023 року до Верховного Суду надійшли пояснення ТОВ «УХЛК» мотивовані порушенням судами норм процесуального права щодо встановлення обставин доведеності завдання позивачу відповідачами моральної шкоди діяльністю, яку вони здійснюють на підставі дозвільних документів, та незастосуванням норм матеріального права, зокрема, статей 7, 10, 11-1, 24 та 33 Закону України «Про охорону атмосферного повітря».
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 01 лютого 2023 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ТОВ «УХЛК» та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.
 
Ухвалою Верховного Суду від 28 лютого 2023 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ПрАТ «Коростенський завод МДФ».
 
13 лютого 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 04 грудня 2023 року справу призначено до судового розгляду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами 
ОСОБА_1 проживає на АДРЕСА_1 .  Поряд з її будинком ПрАТ «Коростенський завод МДФ»                 і ТОВ «УХЛК» здійснюють свою діяльність, в процесі якої в атмосферне повітря потрапляють викиди забруднюючих речовин.
Діяльність ПрАТ «Коростенський завод МДФ» здійснюється за КВЕД 16.21 - виробництво фанери, дерев`яних плит і панелей, шпону. Діяльність ТОВ «УХЛК» - за КВЕД 16.10 - лісопильне та стругальне виробництво, а також за КВЕД 16.23 - виробництво інших дерев`яних будівельних конструкцій і столярних виробів.
За період діяльності ПрАТ «Коростенський завод МДФ» мали місце порушення вимог природоохоронного законодавства. Під час планових і позапланових перевірок у 2012, 2013, 2014, 2015 роках виявлено ряд грубих порушень, зокрема наднормативні викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, несанкціонований скид забруднюючих речовин за територію підприємства без попередньої очистки, відхилення від норм, встановлених висновком державної екологічної експертизи, невідповідність роботи очисних споруд до робочого проекту, перевищення вмісту забруднюючих речовин у стічних водах, які скидалися на очисні споруди водоканалу.
Виявлені порушення зафіксовано актами перевірок, видано приписи з метою їх усунення, у 2012 році Державна екологічна інспекція у Житомирській області винесла рішення про тимчасову заборону діяльності ПрАТ «Коростенський завод МДФ» до повного усунення порушень, а також обраховано суму збитків за наднормативні викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря у розмірі 196 000,00 грн, які було повністю відшкодовано. За результатами перевірки інспекції у 2015 році встановлено, що ПрАТ «Коростенський завод МДФ» усі необхідні документи екологічного характеру отримано, грубі порушення природоохоронного законодавства усунені.
Зі змісту листа Державної екологічної інспекції № 645/05-16 відомо, що в період                              з 26 жовтня до 14 листопада 2016 року під час планової перевірки                                          ПрАТ «Коростенський завод МДФ» виявлені такі порушення вимог природоохоронного законодавства у сфері охорони атмосферного повітря: не надано дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел викидів, яким визначено видовий та кількісний склад викидів забруднюючих речовин, а також позитивний висновок державної експертизи по робочому проекту будівництва відділення підготовки та зберігання смоли: джерело викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря (стартова труба відводу димових газів енергоблоку) не обладнане майданчиком для відбору проб викидів та немає вхідного отвору для відбору проб.
Зі змісту листа Державної екологічної інспекції від 06 липня 2017 року видно, що     з 22 до 29 червня 2017 року проводилась позапланова перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства ТОВ «УХЛК», за результатами якої виявлені порушення вимог природоохоронного законодавства у галузі охорони атмосферного повітря, а саме: не пронумеровані джерела викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря; не надані документи у галузі охорони атмосферного повітря: паспорти газоочисних установок на джерелах викидів, інструкцію з експлуатація ГОУ, наказ про призначення осіб, відповідальних за технічний стан ГОУ, журнали проведення поточних та планових ремонтів та обліку робочого часу ГОУ, довідки щодо постановки на державний облік в галузі охорони атмосферного повітря.
Відповідно до висновку, за результатами проведення комісійної інженерно-екологічної експертизи від 12 липня 2019 року № 5292/18-48/1259/18-23/1507/19-23 діяльність ПрАТ «Коростенський завод МДФ» і ТОВ «УХЛК» (як разом так                    і окремо) призвела до забруднення навколишнього природного середовища небезпечними хімічними речовинами. Експерти також зазначили, що відповідно до результатів дослідження повітря населених місць (протоколи вимірювання              від 15 та від 25 квітня 2019 року) виявлено перевищення гранично допустимих концентрацій забруднюючих речовин, характерних для ПрАТ «Коростенський завод МДФ» і ТОВ «УХЛК»  за межами санітарно-захисної зони.
За результатами досліджень інтенсивності викидів забруднюючих речовин із стаціонарних джерел ПрАТ «Коростенський завод МДФ» і ТОВ «УХЛК», враховуючи свідчення фахівців, які проводили відбір проб та вимірювання, встановлено, що стаціонарні джерела викидів, на яких відбирались проби та проводились вимірювання, не працювали в максимальному режимі (працювали   з потужністю 0,25 - 4 % від показників потужності, визначених у матеріалах інвентаризації та дозволі на викиди ПрАТ «Коростенський завод МДФ» та 13 % від показників потужності, визначених у матеріалах інвентаризації та дозволі на викиди ТОВ «УХЛК»). Разом з тим навіть при такому режимі роботи стаціонарних джерел викидів у житловій забудові спостерігались перевищення гранично допустимої концентрації суспендованих твердих частинок, не диференційованих за складом (пилу), та груп сумацій.
Відповідно до протоколу дослідження повітря населених місць від 15 квітня             2019 року № 04-03 у точці № 2 (житлова забудова, АДРЕСА_2 ) концентрація пилу становить 1,0 мг/м куб при максимальній разовій гранично допустимій концентрації 0,5 мг/м  куб, що є перевищенням у 2 рази.
На підставі викладеного експерти дійшли висновку, що за звичайних режимів роботи джерел викидів ПрАТ «Коростенський завод МДФ» і ТОВ «УХЛК» фактичні концентрації досліджуваних забруднюючих речовин в житловій забудові значно вищі за виявлені та, ймовірно, перевищують ГДК м.р. 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права  у  подібних  правовідносинах,  викладеного                              у  постанові  Верховного  Суду та застосованого судом апеляційної інстанції                      в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується  з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
 
Верховний Суд, перевіривши правильність застосування судом норм                        права  в   межах   касаційної   скарги,   дійшов   висновку,   що   касаційні   скарги не підлягають задоволенню з огляду на таке.
 
Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права
У цій справі предметом позову є відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення відповідачами прав позивача на безпечне довкілля. Спірні відносини регулюються: Конституцією України; Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», Законом України «Про охорону атмосферного повітря», а також Цивільним кодексом України.
Стаття 3 Конституції України передбачає, що людина, її життя і здоров`я, честь                        і гідність, недоторканість і безпека визначаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Частиною першою статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.
За змістом пунктів «а», «з» статті 9 Закону України «Про охорону навколишнього природнього середовища» кожний громадянин України має право на безпечне для його життя та здоров`я навколишнє природне середовище; подання до суду позовів до державних органів, підприємств, установ, організацій і громадян про відшкодування шкоди, заподіяної їх здоров`ю та майну внаслідок негативного впливу на навколишнє природне середовище.
У статті 31 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено, що екологічна стандартизація і нормування проводяться з метою встановлення комплексу обов`язкових норм, правил, вимог щодо охорони навколишнього природного середовища, використання природних ресурсів та забезпечення екологічної безпеки.
Відповідно до статті 33 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» екологічні нормативи встановлюють гранично допустимі викиди та скиди у навколишнє природне середовище забруднюючих хімічних речовин, рівні допустимого шкідливого впливу на нього фізичних та біологічних факторів. Законодавством України можуть встановлюватися нормативи використання природних ресурсів та інші екологічні нормативи. Екологічні нормативи повинні встановлюватися з урахуванням вимог санітарно-гігієнічних та санітарно-протиепідемічних правил і норм, гігієнічних нормативів. Нормативи гранично допустимих концентрацій забруднюючих речовин у навколишньому природному середовищі та рівні шкідливих фізичних та біологічних впливів на нього                              є єдиними для всієї території України.
Статтею 34 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» та статтею 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища,             в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.
Відповідно до статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.
У частинах першій і другій статті 293 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на достовірну інформацію про стан довкілля, про якість харчових продуктів і предметів побуту,                      а також право на її збирання та поширення. Діяльність фізичної та юридичної особи, що призводить до нищення, псування, забруднення довкілля,                                 є незаконною. Кожен має право вимагати припинення такої діяльності. Діяльність фізичної та юридичної особи, яка завдає шкоди довкіллю, може бути припинена за рішенням суду.
Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 04 вересня 2014 року у справі «Дземюк проти України» зазначив, що для того, щоб порушити питання за статтею 8 Конвенції, втручання, щодо якого скаржиться заявник, має безпосередньо впливати на його житло, приватне або сімейне життя та має досягти певного мінімального рівня. 
Першочерговим є те, чи може забруднення довкілля, на яке скаржиться заявник, вважатися таким, що достатньо негативно впливає на користування зручностями його житла та якість його приватного і родинного життя (рішення ЄСПЛ                            від 02 грудня 2010 року у справі «Іван Атанасов проти Болгарії»). 
Забруднення довкілля є одним із чинників, які впливають на стан здоров`я заявників, а отже - на їх можливість користуватися своїм житлом, вести приватне та сімейне життя (рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Дубецька та інші проти України»).
У рішенні від 14 лютого 2012 року у справі «Харді та Мейл проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ зробив висновок про те, що оцінка мінімального рівня                             є відносною та залежить від усіх обставин справи, таких як інтенсивність                       і тривалість шкідливого впливу та його фізичні чи психологічні наслідки. Також має братися до уваги загальний контекст довкілля. Не може бути безпідставної скарги за статтею 8 Конвенції, якщо шкода, стосовно якої подаються скарги, є незначною порівняно з екологічними ризиками, притаманними життю в кожному сучасному місті. ЄСПЛ визнав, що потенційні загрози для довкілля, спричинені облаштуванням та роботою двох терміналів для скрапленого природнього газу, були достатньо тісно пов`язані з приватним життям та житлом заявника                          у розумінні статті 8 Конвенції, а тому стали підставою для застосування цього положення. 
Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема,            у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних чи душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Встановивши факт порушення відповідачами вимог природоохоронного законодавства у сфері охорони атмосферного повітря і причинно-наслідковий зв`язок між виробничою діяльністю ПрАТ «Коростенський завод МДФ» та ТОВ «УХЛК», з однієї сторони, та забрудненням атмосферного повітря та стану довкілля де проживає позивач, з іншої, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог. При визначенні розміру відшкодування суд врахував характер порушених прав позивачки та обґрунтовано стягнув на її користь по 20 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди з кожного з відповідачів.
Схожі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 06 грудня 2023 року у справі № 279/3026/20.  
Доводи касаційних скарг висновків судів не спростовуються, зводяться до незгоди з ними та необхідності здійснення переоцінки встановлених судами фактичних обставин справи щодо наявності підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди, завданої діяльністю відповідачів, що знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду (стаття 400 ЦПК України), а також до трактування норм матеріального права на власний розсуд. 
Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального                                            і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційних  скарг без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного суду - без змін.
Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська холдингова лісопильна компанія» і Приватного акціонерного товариства «Коростенський завод МДФ» залишити без задоволення.
 
Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 04 жовтня 2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 07 грудня 2022 року залишити без змін.
 
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    М. Є. Червинська 
Судді                                                                                                 А. Ю. Зайцев
                                                                                                            Є. В. Коротенко
                                                                                                            В. М. Коротун
                                                                                                            М. Ю. Тітов