ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2023 року
м. Хмельницький

Справа № 671/2464/23
Провадження № 33/4820/697/23

Суддя Хмельницького апеляційного суду Матущак М.С., за участю секретаря судового засідання Бачук К.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Гармаша М.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Гармаша М.Ю. на постанову Волочиського районного суду Хмельницької області від 07 листопада 2023 року,
в с т а н о в и в :
Цією постановою 
ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн 00 коп з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнуто в дохід держави судовий збір в розмірі 536 грн 80 коп.
За постановою судді, 13 жовтня 2023 року о 12 год 42 хв на а/д М-30 157 км, с. Смиківці, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mersedes – Benz S 500, номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом. Порушення вчинено повторно протягом року.
В апеляційній скарзі захисник Гармаш М.Ю. просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови Волочиського районного суду Хмельницької області від 07 листопада 2023 року та скасувати її в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на п`ять років.
Зазначав, що станом на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №502809 від 13 жовтня 2022 року та станом на момент звернення із вказаною апеляційною скаргою, ОСОБА_1 не мав посвідчення водія на право керування транспортними засобами жодної категорії.
Проте, на думку захисника, судом першої інстанції було поверхнево розглянуто дану справу, не було здійснено повного, всебічного та об`єктивного дослідження її обставин, неправильно застосовано положення ст.126 КУпАП та як наслідок протиправно накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на п`ять років, через що постанова Волочиського районного суду Хмельницької області від 07 листопада 2023 року в цій частині підлягає скасуванню.
Окрім того, зазначав, що неможливо застосувати адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами до ОСОБА_1 , оскільки на дату винесення оскаржуваної постанови в нього такого права взагалі не було.
Також щодо порушення строку оскарження постанови зазначав, що в судовому засіданні, яке відбулось 07 листопада 2023 року, ОСОБА_1 участі не брав, оскільки він є ФОП та відповідно до наказу про направлення у відрядження №3 від 07 листопада 2023 року, в день судового засідання перебував у відрядженні, яке було пов`язано з доставкою ним продуктів харчування до шкіл та дитячих садочків Новоушицького району Хмельницької області.
Копію оскаржуваної постанови у справі було отримано лише 17 листопада 2023 року, що підтверджується скріншотом із сайту «Укрпошта: Трекінг відправлень».
Таким чином, зважаючи на вищевикладені обставини, а також беручи до уваги той факт, що апеляційна скарга подається в межах десятиденного строку з моменту фактичного ознайомлення з матеріалами справи та зі змістом оскаржуваної постанови, захисник уважав, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, а тому є підстави для його поновлення.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Гармаша М.Ю. на підтримання доводів, викладених у апеляційній скарзі, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку про таке.
Уважаю, що строк на оскарження постанови судді суду першої інстанції пропущений з поважних причин та за обставин, наведених у апеляційній скарзі, підлягає поновленню.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
Відповідно до вимог ст.ст.251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.
Цих вимог закону суд першої інстанції при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення повною мірою дотримався.
Частиною 2 ст.126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Відповідно до приписів норми ч.5 ст.126 КУпАП повторне протягом року вчинення порушень, передбачених ч.2 – 4 цієї статті тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, підтверджуються:
-відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №502809 від 13 жовтня 2023 року;
-відомостями постанови про накладення адміністративного стягнення у справі за ч.2 ст.126 КУпАП про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №217673 від 17 березня 2023 року (витяг);
-довідками від 16 жовтня 2023 року, виданими УПП в Тернопільській області, згідно яких ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126, ч.5 ст.121 КУпАП постановою серії БАД №217673 від 17 березня 2023 року, і що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_2 зі строком дії з 01 грудня 2018 року по 01 грудня 2020 року;
-рапортом поліцейського взводу 1 роти №4 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП Пилипчука Р.А.;
-відеозаписом.
Доказами відповідно до ст.251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
У відповідності зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Дії ОСОБА_1 обґрунтовано кваліфіковані за ч.5 ст.126 КУпАП.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, є доведеною.
Переконливих доводів у апеляційній скарзі чи в судовому засіданні апеляційного суду, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови, не встановлено.
Інших доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, не надано.
Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, не допущено.
Стягнення за адміністративне правопорушення накладено у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
При накладенні стягнення місцевим судом було враховано характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Згідно п.1.10 Правил дорожнього руху, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон направо керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Постановою КМУ від 08 травня 1993 року №340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» в пункті 2 встановлено, що посвідченням водія, виданим вперше, є документ, що підтверджує право його власника на керування транспортним засобом, отриманий після проходження особою, яка раніше не мала посвідчення водія, медичного огляду в порядку, встановленому МОЗ, а також підготовки відповідно до планів і програм та після складення теоретичного і практичного іспитів в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС - територіальних сервісних центрах МВС.
Приписами ст.24 КУпАП передбачено, що за вчинення адміністративних правопорушень можуть застосовуватись такі адміністративні стягнення як позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові (права керування транспортними засобами, права полювання).
Частиною 2 ст.30 КУпАП визначено, що позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.
Відповідно до п.п. «а» п.2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Застосований судом першої інстанції до ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень.
Надавши належну оцінку наявним в матеріалах справи та дослідженим судом доказам відповідно до вимог ст.252 КУпАП, суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 повторно притягається до адміністративної відповідальності протягом року за ст.126 КУпАП, що відрізняється підвищеною суспільною небезпекою при керуванні транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом.
Щодо доводів апеляційної скарги про неможливість застосування адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом як до особи, яка такого права не мала, апеляційний суд зазначає таке.
Згідно вимог ст.ст.23, 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність та враховується мета адміністративного стягнення, яка застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Диспозицією ч.5 ст.126 КУпАП передбачений склад адміністративного правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 , який полягає у повторному протягом року вчиненні порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.
Частина 2 ст.126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачі керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Оскільки законом не передбачено альтернативного застосування стягнення за вчинення зазначеного правопорушення, тому суд першої інстанції, з дотриманням вимог ч.5 ст.126 КУпАП обґрунтовано застосував щодо ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на певний строк.
Стаття 30 КУпАП (із змінами та доповненнями) не перешкоджає застосуванню судами стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобами щодо осіб, які не мають посвідчення водія на право керування транспортними засобами.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Апелянт посилається на п.28 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідно до якого позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч.3 ст.121, ч.4 ст.122, ст.122-2, ч.3 ст.123, ст.ст.124 і 130 КпАП. Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.
Посилання на вказаний пункт є безпідставним, оскільки, ст.126 КУпАП серед наведеного в ньому переліку статей відсутня.
Пункт 28 Постанови викладений в редакції від 19 грудня 2008 року, а ч.5 ст.126 КУпАП введена в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» № 1231-IX від 16 лютого 2021 року.
Санкція ч.5 ст.126 КУпАП однозначно та без будь-яких сумнівів передбачає стягнення у виді штрафу та (без «або») позбавлення права керування транспортним засобом особи, яка раніше була позбавлена права керування.
Чинне адміністративне законодавство розрізняє таких суб`єктів, як осіб, які здійснюють керування транспортним засобом та водія транспортного засобу. Відмінність вказаних суб`єктів полягає в тому, що водій транспортного засобу - це особа, яка здійснює керування таким транспортним засобом на законних підставах, оскільки набула у встановленому законом порядку право керування транспортним засобом. На відміну від водія, суб`єкт, передбачений ч.2 ст.126 КУпАП, - це особа, яка не має (не набувала) права керування транспортним засобом у встановленому законом порядку. В даному випадку ч.2 ст.126 КУпАП є спеціальною нормою, яка врегульовує відповідальність особи, яка здійснює керування транспортним засобом, не отримавши на це відповідного права.
Частина 5 ст.126 КУпАП є спеціальною нормою, яка передбачає відповідальність особи, яка не має права керування транспортним засобом, однак, здійснює таке керування повторно, протягом року. При цьому санкція ч.5 ст.126 КУпАП встановлює обов`язкове додаткове стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк від 5 до 7 років.
Зважаючи на вищевикладене, особа, яка не має права на керування транспортними засобами, однак повторно протягом року вчинила правопорушення у вигляді такого керування, є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, і до такої особи в обов`язковому порядку застосовується накладення стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
З урахуванням зазначеного і судової практики, що склалась упродовж останнього часу, рівними перед законом, в частині накладення стягнення та реалізації своїх прав, будуть як особи, які на час вчинення зазначеного адміністративного правопорушення офіційно не отримали посвідчення водія на право керування транспортними засобами, так і особи, які отримали таке посвідчення.
При цьому об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного суду в постанові від 04 вересня 2023 року (справа №702/301/20) звертала увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення. Обґрунтовуючи доводи, наведені у вказаній постанові Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного суду дійшла висновку, що суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.
Позбавляючи права мати посвідчення водія на право керування транспортними засобами як офіційного документу, що підтверджує спеціальний статус його власника, а саме права керувати транспортними засобами навіть у випадках, коли особа на час вчинення адміністративного правопорушення офіційно не отримала посвідчення водія чи позбавлена його, однак здійснювала керування транспортним засобом, законодавець таким чином позбавляє особу можливості реалізації такого права у законний спосіб на певний строк у подальшому, що, в даному випадку узгоджується з положеннями ст.ст.33, ч.5 ст.126 КУпАП.
Тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Керуючись ст.294 КУпАП,
п о с т а н о в и в :
Постанову судді Волочиського районного суду Хмельницької області від 07 листопада 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  за ч.5 ст.126 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Гармаша М.Ю. – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя Хмельницького 
апеляційного суду Матущак М.С.