Справа № 752/234/23
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/13783/2023
Головуючий у суді першої інстанції: Колдіна О.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.

 
ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
06 грудня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
 
судді-доповідача                              Крижанівської Г.В., 
суддів                                                Гуля В.В.,Шебуєвої В.А.,
 
розглянувши в письмовому провадженні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Кучер Юлії Юріївни, подану в інтересах ОСОБА_1 , на  додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 липня 2023 року, ухвалене у складі судді Колдіної О.О., у справі №752/234/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -
ВСТАНОВИВ: 
В січні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 10 000,00 грн., щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини.
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 04 травня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3 000,00 грн., щомісяця, починаючи з моменту звернення до суду (06 січня 2023 року) і до досягнення дитиною повноліття. 
Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
09 травня 2023 року представник ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 25 000,00 грн. та гонорару успіху в розмірі 15 000,00 грн.
Додатковим рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26 червня 2023 року у стягненні витрат на правничу допомогу за заявою представника ОСОБА_1  про ухвалення додаткового рішення відмовлено.
 Також, 14 червня 2023 року представник ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.
Додатковим рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 13 липня 2023 року заяву представника ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн.
Не погоджуючись із додатковим рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 13 липня 2023 року, адвокат Кучер Ю.Ю., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу. Просила додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 липня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, задовольнити заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу. Посилається на те, що вказане додаткове рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права. Зазначає, що судом було безпідставно відмовлено у задоволенні вимог ОСОБА_1 про відшкодування їй витрат на правничу допомогу, мотивуючи свої висновки ненаданням нею орієнтовного розрахунку витрат разом з позовною заявою. Ненадання суду орієнтовного розрахунку витрат на правничу допомогу не позбавило ОСОБА_2 можливості надати свої заперечення на заяву позивачки, а також звернутися до суду із аналогічною заявою про відшкодування витрат на правничу допомогу. При цьому, стягнувши з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд одночасно стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10 000,00 грн. витрат на правничу допомогу, що є несправедливим та порушує баланс інтересів сторін.
Представник ОСОБА_2 подав до суду пояснення. Просив закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 або залишити апеляційну скаргу без задоволення.
 Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, 14 червня 2023 року представник ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення заяви  представника ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення та стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн.
Колегія суддів не може погодитися із такими висновкам суду першої інстанції у повному обсязі.
Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема,  судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема,   судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ст. 133 ЦПК Україна правнича допомога є складовою судових витрат.
Частинами 2-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони.
При цьому витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). 
Як вбачається з матеріалів справи, правничу допомогу відповідачу ОСОБА_2 у суді першої інстанції надавав адвокат Адвокатського об`єднання «АРХОНТ». Представником відповідача при подачі відзиву на позовну заяву заявлено про надання можливості протягом п`яти днів після ухвалення рішення подати докази розміру судових витрат, які відповідач сплатив або має сплатити в зв`язку з розглядом справи та заявлено про розмір витрат на правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн.
На підтвердження витрат на правничу допомогу представником відповідача надано договір про надання правової допомоги від 06 травня 2019 року № 01/0605/2019, додаткову угоду від 24 січня 2020 року, додаткову угоду від 13 березня 2023 року, рахунок-фактуру, звіт до договору про надання правової допомоги від 09 червня 2023 року, відповідно до якого розмір витрат на правничу допомогу становить 10 000,00 грн., звіт № 01/2023 від 09 червня 2023 року до договору про надання правової допомоги, в якому наведено перелік послуг, наданих Адвокатським об`єднанням «АРХОНТ» Кутковому Р.П.
З урахуванням наданих документів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу.
Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 щодо необґрунтованості відмови у задоволенні вимог позивачки про відшкодування понесених нею витрат на правничу допомогу не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у додатковому рішенні від 13 липня 2023 року. Питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу ОСОБА_1 вирішено іншим додатковим рішенням від 26 червня 2023 року.
19 вересня 2023 року адвокат Кучер Ю.Ю., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала до суду клопотання, в якому, зазначаючи про допущення технічної помилки, просила не застосовувати формалізм вважати правильним дату оскаржуваного додаткового рішення - «26 червня 2023 року», замість «13 липня 2023 року». 
Водночас, колегія суддів не може прийняти до уваги вказане клопотання, оскільки таким чином представник ОСОБА_1 намагається змінити зміст та предмет апеляційного оскарження, що є неприпустимим. Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, представник ОСОБА_1 просив скасувати саме додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 липня 2023 року. При цьому у колегії суддів відсутні підстави вважати, що представником ОСОБА_1 було допущено описку в зазначенні дати оскаржуваного додаткового рішення, оскільки в апеляційній скарзі було наведено доводи щодо оскарження саме додаткового рішення від 13 липня 2023 року про відшкодування витрат на правничу допомогу ОСОБА_2 .
Разом з тим, вирішуючи питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу відповідачу ОСОБА_2 суд першої інстанції не врахував того, що згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають розподілу пропорційно до задоволених або відмовлених позовних вимог, та того, що позов ОСОБА_1 був частково задоволений, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу у повному обсязі. Також, суд першої інстанції не врахував особливості, що пов`язані з розглядом даної категорії справ. 
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Тобто, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18, від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 
З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи критерії, вказані у ст. ст. 137, 141 ЦПК України.
Відтак, враховуючи, що судом було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3 000,00 грн., щомісяця, починаючи з моменту звернення до суду (06 січня 2023 року) і до досягнення дитиною повноліття, предмет спору, складність справи, те, що підготовка відзиву на позов та письмових заперечень не потребувала збору великої кількості доказів та вивчення законодавства, а також вимоги розумності і справедливості, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 2 000,00 грн.
Таким чином, додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 липня 2023 року підлягає зміні в частині визначення розміру витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 шляхом його зменшення до 2 000,00 грн.
В іншій частині додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 липня 2023 року підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. 268, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу адвоката Кучер Юлії Юріївни, подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.
Додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 липня 2023 року змінити в частині визначення розміру витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 2 000,00 грн.
В іншій частині додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 липня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач
Судді