ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2023 року                                                                                Справа № 918/7/23 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Юрчук М.І. ,  суддя Крейбух О.Г. 

секретар судового засідання Шилан О.С.
за участю представників сторін:
від органу прокуратури: Котяй І.В.,
від відповідача 1: Качан О.М.,
від відповідача 2: не з`явився, 
розглядаючи у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Рівненської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Рівненської області, ухвалене 23.05.2023 (суддя Церковна Н.Ф., повний текст складено 25.05.2023) у справі № 918/7/23
за позовом Керівника Сарненської окружної прокуратури в інтересах держави
до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненський та Житомирській областях
до  ОСОБА_1 
про визнання недійсним наказу Регіонального відділення ФДМ України по Рівненській області № 1022 від 10.11.1995, визнання недійсними договорів купівлі - продажу в частині та повернення протирадіаційного укриття

ВСТАНОВИВ:

В січні 2023 року до Господарського суду Рівненської області надійшла позовна заява Керівник Сарненської окружної прокуратури в інтересах держави звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача 1 - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненський та Житомирській областях та відповідача 2 – ОСОБА_1 про визнання недійсним наказу №1022 від 20.11.1995 року, виданого Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області в частині включення протирадіаційного укриття, що розташоване за адресою: вул. Миру, 3, м. Дубровиця Сарненського району Рівненської області, площею 120 кв.м. до об`єктів приватизації; визнати недійсним договір купівлі - продажу від  21.12.2007 року, укладений між ВАТ «Дубровицька центральна районна аптека № 27» та Приватним підприємством «Наша аптека», в частині включення в загальну площу нежитлової будівлі площі 120 кв.м., що є протирадіаційним укриттям; визнати недійсним договір купівлі-продажу від  29.09.2016 року укладений між ПП «Наша аптека» та ОСОБА_2 в частині включення в загальну площу нежитлової будівлі площі 120 кв.м., що є протирадіаційним укриттям; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 03.07.2018 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в частині включення в загальну площу нежитлової будівлі площі 120 кв.м., що є протирадіаційним укриттям та зобов`язати ОСОБА_1   повернути Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях протирадіаційне укриття, що розташоване за адресою: місто Дубровиця Сарненського району Рівненської області, вул. Миру, 3, площею 120 кв. м.
Позов мотивований тим, що на момент приватизації та укладання договору купівлі-продажу, захисні споруди цивільного захисту було віднесено до об`єктів, що перебувають під охороною держави та мають загальнодержавне значення, у зв`язку з чим не могли відчужуватись із державної чи комунальної власності у приватну. Однак, всупереч викладеному, захисна споруда цивільного захисту комунальної власності була приватизована, а тому наказ №1022 від 20.11.1995 року, виданий Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області та договори купівлі-продажу підлягають визнанню недійсними у судовому порядку.
Рішенням Господарського суду Рівненської області від 23.05.2023 у справі № 918/7/23 в позові відмовлено.
Мотивуючи прийняте рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку, що прокурором не надано достовірних доказів, на підставі яких можливо встановити приналежність спірного майна до протирадіаційного укриття. За наведених обставин не підлягає задоволенню вимога про визнання недійсним наказу РВ ФДМУ по Рівненській області №1022 від 20.11.1995 року в частині включення протирадіаційного укриття, що розташоване за адресою: вул. Миру, 3, м. Дубровиця Сарненського району Рівненської області, площею 120 кв.м. до об`єктів приватизації. Інші вимоги позовної заяви також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від вищевказаної вимоги.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, прокурор звернувся з апеляційною скаргою в якій просить останнє скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.
Аргументуючи доводи апеляційної скарги вказує, що факт розміщення за адресою: вул. Миру, 3, м. Дубровиця Сарненського району Рівненської області протирадіаційного укриття № 65005 підтверджується обліковою карткою захисної споруди, відомостями електронного обліку захисних споруд цивільного захисту у Рівненській області, актом оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту – протирадіаційного укриття № 65005 від 03.05.2022. Вказаним доказам суд першої не надав належної оцінки, внаслідок чого дійшов неправильних висновків про відсутність підстав для задоволення позову.
Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненський та Житомирській областях у наданих письмових поясненнях вважає доводи скаржника безпідставними. Зазначає, що під час приватизації майна центральних районних аптек Рівненської області, зокрема і будівлі аптеки № 27 в м. Дубровиці по вул. Миру, 3, були відсутні будь-які відомості про майно, яке не могло увійти до статутного капіталу акціонерного товариства. При цьому прокурором не надано акт введення будівлі в експлуатацію, в якому було б вказано про наявність в ній протирадіаційного укриття. Відсутні також докази реєстрації речових прав на таке укриття. Отже відсутні документи про те, що в нежитловому приміщенні розміщена споруда цивільного захисту, а саме протирадіаційне укриття, будівництво якого мало відбуватися з дотриманням певних технічних характеристик та будівельних вимог. А відтак, при приватизації вказаного об`єкту було дотримано вимоги чинного на той час законодавства про приватизацію,  в результаті чого пред`явлений позов не підлягає задоволенню.
Відповідачем – ОСОБА_1 також надіслані суду письмові пояснення, в яких останній заперечує доводи скаржника. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено законне і обгрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.
Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції встановив наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, наказом РВ ФДМ України по Рівненській області № 1022 від 20.11.1995 року затверджено перелік об`єктів обласної комунальної власності, по яких прийнято рішення з приватизації. Зокрема, до вказаного переліку за номером 5 включено Дубровицьку центральну районну аптеку № 27, розташовану за адресою: вул. Миру, 3 в м, Дубровиця.
В подальшому, наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області № 405 від 17.11.2006 року, за результатами розгляду звернення голови правління ВАТ «Дубровицька центральна районна аптека №27» від 23.10.2006 року, підтверджено право власності останнього на приміщення аптеки, які передані до статутного фонду товариства.
21 грудня 2007 між ВАТ «Дубровицька центральна районна аптека № 27» та Приватним підприємством «Наша аптека» (далі - ПП «Наша аптека») укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, будівлі аптеки №27 загальною площею 679,2 кв.м., в тому числі і приміщення Б-2, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Таким чином, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серія ССГ № 293328 на праві приватної власності вказане майно належало ПП «Наша аптека».
Згодом, заявою № 275 від 26.09.2016 року ПП «Наша аптека», як власники нежитлової будівлі, будівлі аптеки № 27 по АДРЕСА_1 загальною площею 684,5 кв.м., надали згоду на виділ в окремий об`єкт нерухомого майна на державну реєстрацію 34/100 частини будівлі аптеки № 27, а саме підвалу загальною площею 232,5 кв.м. (приміщення №№29-39).
Згідно висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна від 28.09.2016 року, наданого ТОВ «Подільська інжинірингова компанія», вказане приміщення підвалу площею 232,5 кв.м. виділено в натурі.
В подальшому, ТОВ «Центр розвитку будівництва та архітектури» 28.09.2016 року виготовлено технічний паспорт на нежитлові приміщення (підвал) будівлі аптеки № 27 літера Б-2.
Між ПП «Наша аптека» та ОСОБА_2 29.09.2016 року укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення (підвалу) будівлі аптека № 27 площею 232,5 кв.м., яка включає в себе, в тому числі протирадіаційне укриття (далі - ПРУ) площею 120 кв.м.
Згідно декларації про готовність до експлуатації об`єкта № РВ141173612647 від 27.12.2017 року на замовлення власника ОСОБА_2 , здійснено реконструкцію підвального приміщення будівлі аптеки під магазин.
В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу від 03.07.2018 року право приватної власності на підвальне приміщення по АДРЕСА_1 (згідно договору  купівлі-продажу приміщення магазину) перейшло до ОСОБА_1 , який по даний час являється власником нерухомості.
Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-ІХ, у Рівненській області утворено Сарненський район (з адміністративним центром у місті Сарни) у складі територій Березівської сільської, Вирівської сільської, Висоцької сільської, Дубровицької міської, Клесівської селищної, Миляцької сільської, Немовицької сільської, Рокитнівської селищної, Сарненської міської, Старосільської сільської, Степанської селищної територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.
Також, вказаною постановою у Рівненській області ліквідовано Дубровицький район.
Згідно інформації Дубровицької міської ради Сарненського району № 07-546/03-41/22 від 16.08.2022 року, за адресою: м. Дубровиця, Сарненського району, Рівненської області, вул. Миру, 3 знаходиться захисна споруда (протирадіаційне укриття під обліковим номером № 65005). Форма власності - приватна. Власником у акті оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту вказано ФОП Краська В.І., проте згідно Державного реєстру прав на нерухоме майно реальним власником підвального приміщення на даний час являється Дмитрів Г.М.
Прокурор зазначає, що про наявність по вул. Миру, 3 в м. Дубровиця колишнього Дубровицького району Рівненської області, захисної споруди (протирадіаційне укриття) свідчить облікова картка (мовою оригіналу - «учетная карточка»), згідно якої балансоутримувачем ПРУ є ВАТ «Дубровицька ЦРА № 27» (мовою оригіналу - «центральная аптека № 27»), тип укриття - вбудоване (мовою оригіналу -«встроенное»), конструкція-з/бетон (мовою оригіналу-«ж/бетон»), рік введення в експлуатацію -1978, місткість  80 чол., загальна площа  120 кв.м., використання укриття у мирний час - склад (мовою оригіналу - «под склад»). Вказане протирадіаційне укриття призначене для укриття працівників аптеки, робочих і службовців.
Таким чином, на момент видачі Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області наказу № 1022 від 20.11.1995 року про затвердження переліку об`єктів обласної комунальної власності, по яких прийнято рішення з приватизації, посадовим особам Фонду було достовірно відомо про наявність за адресою: вул. Миру, 3 в м, Дубровиця колишнього Дубровицького району, Рівненської області, захисної споруди цивільного захисту (протирадіаційне укриття під обліковим записом № 65005).
Отже, на думку прокурора, вбачаються достатні правові підстави для визнання недійсним наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області № 1022 від 20.11.1995 року, а також договорів купівлі - продажу в частині включення до площі підвалу площі протирадіаційного укриття, яке становить 120 кв.м., оскільки вони у вказаній частині суперечать вимогам ч.2  ст.5 Закону України «Про приватизацію державного майна», ч. 2   ст. 178 Цивільного кодексу України  (чинних на момент виникнення правовідносин).
За вимогами позивача одержане Дмитрівим Г.М. в приватну власність протирадіаційне укриття, розташоване за адресою: вул. Миру, 3, м. Дубровиця Сарненського району Рівненської області, загальною площею 20 кв.м., підлягає поверненню Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам в межах доводів апеляційної скарги суд апеляційної інстанції враховує наступне. 
Відповідно до ч. 1  ст. 32 Кодексу цивільного захисту України  (далі -  КЦЗ України), до захисних споруд цивільного захисту належать: 1) сховище - герметична споруда для захисту людей, в якій протягом певного часу створюються умови, що виключають вплив на них небезпечних факторів, які виникають внаслідок надзвичайної ситуації, воєнних (бойових) дій та терористичних актів; 2) протирадіаційне укриття - негерметична споруда для захисту людей, в якій створюються умови, що виключають вплив на них іонізуючого опромінення у разі радіоактивного забруднення місцевості; 3) швидкоспоруджувана захисна споруда цивільного захисту - захисна споруда, що зводиться із спеціальних конструкцій за короткий час для захисту людей від дії засобів ураження в особливий період.
Згідно ч. 8  ст, 32 КЦЗ України  визначено, що утримання захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням здійснюється суб`єктами господарювання, на балансі яких вони перебувають (у тому числі споруд, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації), за рахунок власних коштів.
Відповідно до ч. 12  ст. 32 КЦЗ України, захисні споруди цивільного захисту державної та комунальної власності не підлягають приватизації (відчуженню).
Відповідно до п. 16 ч. 2  ст. 17 КЦЗ України, формування та реалізація заходів державної політики щодо створення, утримання та реконструкції фонду захисних споруд цивільного захисту, ведення їх обліку належить до повноважень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері цивільного захисту, яким є Державна служба України з надзвичайних ситуацій.
Згідно з ч. 2  ст. 19 КЦЗ України, до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері цивільного захисту належить, зокрема, організація виконання вимог законодавства щодо створення, використання, утримання та реконструкції фонду захисних споруд цивільного захисту; визначення потреби фонду захисних споруд цивільного захисту; планування та організація роботи з дообладнання або спорудження в особливий період підвальних та інших заглиблених приміщень для укриття населення; прийняття рішень про подальше використання захисних споруд цивільного захисту державної та комунальної власності у разі банкрутства (ліквідації) суб`єкта господарювання, на балансі якого вона перебуває, та безхазяйних захисних споруд; організація обліку фонду захисних споруд цивільного захисту.
Отже, законодавець визначив систему органів (як державної виконавчої влади, так і місцевого самоврядування), що здійснюють реалізацію державної політики у сфері цивільного захисту, з розмежуванням їх повноважень в залежності від статусу відповідного органу в структурі органів влади в Україні та виходячи із форми власності (державної чи комунальної) на захисну споруду, а також визначив органи місцевого самоврядування як такі, що відповідальні за прийняття рішень про використання захисних споруд цивільного захисту населення як державної, так комунальної власності.
Суб`єктами приватизації є: державні органи приватизації; місцеві ради, органи приватизації територіальних громад; покупці (ст. 6 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна»).
Статтею 11 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна»  передбачено, що ініціювати приватизацію об`єктів можуть органи приватизації, уповноважені органи управління, інші суб`єкти управління об`єктами державної і комунальної власності або покупці. Перелік об`єктів комунальної власності, що підлягають приватизації, ухвалюється місцевою радою.
Відповідно до ч. 5  ст. 7 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», повноваження органів місцевого самоврядування у сфері приватизації визначаються законами України і правовими актами органів місцевого самоврядування.
Статтею 15 ЦК України  передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з положеннями абз. 10 ч. 2  ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ч. 1.  ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.  За ч. 2  ст. 20 ГК України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів. Відповідно до ч.2 даної статті кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.
Частиною 1  ст. 393 ЦК України  закріплено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає закону і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.
При цьому, згідно ч. 2  ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна"  захисна споруда не може відчужуватись із державної власності у приватну. (в редакції чинній на момент відчуження).
Прокурор вважає, що Регіональне  відділення Фонду державного майна України по Рівненській області правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненський та Житомирській областях при прийнятті оскаржуваного  наказу № 1022 від 20.11.1995 року про затвердження переліку об`єктів обласної комунальної власності, по яких прийнято рішення з приватизації вийшло за межі наданих йому повноважень в частині включення споруди цивільного захисту № 65005, що розташована за адресою місто Дубровиця, Сарненського району, Рівненської області, вул. Миру, 3 до складу об`єктів, які підлягають приватизації, а тому наказ підлягає визнанню судом недійсним.
Зокрема, частина приміщення, що було предметом оспорюваного наказу та договорів, є протирадіаційним укриттям №65005, на підтвердження чого надано інформацію щодо утримання та стану готовності захисних споруд цивільного захисту Сарненського району станом на травень 2022 року (а.с.32).
Також, прокурором долучено копію листа ГУ ДСНС України в Рівненській області №6201-2859/6206/2 від 28.06.2022 року із переліком захисних споруд цивільного захисту Рівненської області (а.с.35-52) та облікову картку (том.2 а.с. 5) .
Відповідно до ст.1 Закону України «Про приватизацію майна державних підприємств» № 2163-ХІІ в редакції від 30.03.1995 року, приватизація майна державних підприємств України (надалі-приватизація) - це відчуження майна, що перебуває у загальнодержавній, республіканській (Республіки Крим) і комунальній власності,  на користь фізичних та недержавних юридичних осіб.
Згідно ст. 6 Закону України «Про приватизацію майна державних підприємств»  № 2163-ХІІ в редакції від 30.03.1995 року, суб`єктами приватизації є: державні органи приватизації.
З наведеного вбачається, що у 1995 році приватизацію державного та комунального майна здійснював лише Фонд державного майна та його Регіональні відділення (представництва).
При цьому, у випадку приватизації комунального майна приватизація здійснювалась на підставі інформації та документів отриманих від органів місцевого самоврядування.
Згідно Переліку державного майна, яке не увійшло до статутного капіталу акціонерного товариства у процесі приватизації відсутнє таке майно. (т.1 а.с.134)
20.11.1995 року наказом Регіонального відділення № 1022 затверджено перелік об`єктів обласної комунальної власності, згідно яких прийнято рішення з приватизації. (т.1 а.с. 245-246).  До вказаного переліку включено ряд приміщень в тому числі і Будівля аптеки №27 (м. Дубровиця, вул. Миру,3).
29.12.1995 року складено Акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу Дубровицької центральної районної аптеки №27.
17.11.2006  року наказом Регіонального відділення № 405, у відповідь на звернення голови правління ВАТ «Дубровицька центральна районна аптека №27» від 23.10.2006 року, було підтверджено право власності на приміщення аптеки, які передані до статутного фонду товариства.
21.12.2007 року  між ВАТ «Дубровицька центральна районна аптека №27» та Приватним підприємством «Наша аптека»  укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, будівлі аптеки № 27, загальною площею 679,2 кв. м., в тому числі і приміщення Б-2, що знаходиться по вул._Миру, 3 в м. - Дубровиця. 
Таким чином, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серія ССГ № 293328 на праві приватної власності вказане майно належало ПП «Наша аптека». (т.1 а.с. 224)
Заявою №275 від 26.09.2016 року ПП «Наша аптека», як власник нежитлової будівлі,  аптеки № 27 по вул. Миру, 3 в м. Дубровиця загальною площею 684,5 кв.м., надало згоду на виділ в окремий об`єкт нерухомого майна на державну реєстрацію 34/100 частини будівлі аптеки №27, а саме підвалу загальною площею 232,5 кв.м. (т.1 а.с. 227)
Як результат, згідно висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна від 28.09.2016 року, наданого ТОВ «Подільська інжинірингова компанія», вказане приміщення підвалу площею 232,5 кв.м. виділено в натурі. (т.1 а.с.228).
28.09.2016 року ТОВ «Центр розвитку будівництва та архітектури» виготовлено технічний паспорт на нежитлові приміщення (підвал) будівлі аптеки № 27 літер Б-2, в якому відсутні відомості щодо споруд цивільного захисту.(т.1 а.с.229-230).
Зі змісту позовної заяви та долучених до неї письмових доказів вбачається, що прокурор вважає, що спірна споруда цивільного захисту загальною площею 120 м.кв. розташована в підвальному приміщенні. Проте, згідно з технічним паспортом підвалу ("Б-2") загальна площа підвалу складає 232,5 м.кв., а згідно облікової картки  загальна площа 240 м. кв.
Основним доказом існування ПРУ за вказаним об`єктом є  облікова картка захисної споруди. Оцінюючи останню в якості доказу, судова колегія звертає увагу на слідуюче.
Як вбачається з п. 15 облікової картки, в мирний час укриття використовується під склад.
Вказане свідчить про те, що таке укриття має подвійне призначення. Зокрема згідно ч. 2 ст. 32 Кодексу цивільного захисту України споруди подвійного призначення – наземні або підземні будівлі/споруди чи їх окремі частини, що спроектовані або пристосовані для використання за основним функціональним призначенням, у тому числі для захисту населення, та в яких створені умови для тимчасового перебування людей.
Тобто, споруда подвійного призначення проектується для використання за основним функціональним призначенням – користуванням в мирний час, і лише в тому числі може використовуватись для захисту населення (тимчасового перебування людей).
За таких обставин слід дійти висновку, що спірне протирадіаційне укриття не відноситься до спеціально спроектованих та збудованих укриттів, які за своїм функціональним призначенням не використовуються під будь-які інші цілі окрім захисту населення.
Як встановлено ч. 12 ст. 32 КЦЗ, захисні споруди цивільного захисту державної та комунальної власності не підлягають приватизації (відчудженню). Однак за змістом ч. 16 КЦЗ споруди подвійного призначення можуть мати різні форми власності. Зазначене вказує на те, що у випадку існування спеціально спроектованого укриття державної чи комунальної форми власності, останнє не може бути приватизоване (відчуджене) в будь-якому випадку. Натомість вказане правило не розповсюджується на споруди подвійного призначення, оскільки останні першочергово проектуються під інші потреби.
Відповідно доведенню підлягає факт проектування та відображення в технічній документації з будівництва об`єкту нерухомості саме споруди цивільного захисту (з дотриманням відповідних вимог), яка не може бути приватизована.
З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зважаючи на інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо  об`єктів нерухомого майна від 31.08.2022 року № 308630045 (т. 1, а. с. 240-242) щодо будівлі нежитлового приміщення (номер об`єкта нерухомого майна - 1041198056218 )  відсутні будь-які відомості щодо наявності в ньому ПРУ в описі об`єкта нерухомого майна, як його складової частини у відповідності до  Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"  та Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року № 1141.
Також відсутній в матеріалах справи акт введення в експлуатацію будівлі  в якому було б вказано про наявність в такій будівлі протирадіаційного укриття.
Отже, правильним є висновок місцевого суду, що листи ГУ ДСНС України, облікові картки в розумінні вищевикладеного не є первинними документами, на підставі яких можна встановити приналежність спірного майна до протирадіаційного укриття. 
Доводи апеляційної скарги вказаного не спростовують. 
У силу вимог ч. 1  ст. 74 ГПК України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтями  76,  77 ГПК України  встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відтак суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для скасування оспорюваного наказу № 1022 від 20.11.1995 року, виданого Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області в частині включення протирадіаційного укриття, що розташоване за адресою: вул. Миру, 3, м. Дубровиця Сарненського району Рівненської області, площею 120 кв.м.  
Отже, вказана вимога прокурора не підлягає задоволенню.
Щодо інших вимог позовної заяви, судом вірно зазначено, що вони є похідними від вищезазначеної вимоги, а тому також не підлягають задоволенню.
З огляду на викладене вище, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Рівненської області від 23.05.2023 року відповідає матеріалам справи, грунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає. Зазначені в апеляційній скарзі інші доводи скаржника не обгрунтовані та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення. 
Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
                  
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Рівненської обласної прокуратури залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду Рівненської області від 23 травня 2023 року у справі №918/7/23  залишити без змін.  
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.
Справу №918/7/23 повернути Господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "06" грудня 2023 р.

Головуючий  суддя                                                                      Тимошенко О.М. 

        Суддя                                                                                              Юрчук М.І.  

Суддя                                                                                              Крейбух О.Г.