УХВАЛА
 
08 грудня 2023 року
м. Київ
 
справа № 454/1882/16-ц
провадження № 61-14512ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., 
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 21 січня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_1 , про визнання об`єкта будівництва спільною сумісною власністю подружжя, встановлення часток подружжя та визнання прав і обов`язків співзабудовника,
за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Сокальська міська рада, Виконавчий комітет Сокальської міської ради, про визнання права власності та визнання прав і обов`язків співзабудовника, 
 
В С Т А Н О В И В :
У липні 2016 року ОСОБА_2 звернулась з позовом, просила визнати право спільної власності подружжя на будівельні матеріали, які були використані у процесі будівництва та існують у виді домоволодіння готовністю 100 % на АДРЕСА_1 ; встановити, що частки у праві власності цього об`єкта її та її покійного чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , як подружжя, є рівними; визнати за нею права та обов`язки співзабудовника на 1/2 ідеальну частини цього об`єкта з належними до нього господарськими будівлями.
У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, просив: визнати за ним права та обов`язки співзабудовника 1/2 частини цього житлового будинку та визнати за ним право на 1/2 ідеальну частину цього житлового будинку.
Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 21 січня 2022 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Визнано 1/2 ідеальну частину незданого в експлуатацію житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами на АДРЕСА_1 спільним майном подружжя ОСОБА_2 та  ОСОБА_5 , частки яких є рівними.
Визнано за ОСОБА_2 права та обов`язки забудовника на 1/2 ідеальну частину закінченого, але не зданого в експлуатацію житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами на АДРЕСА_1 , в тому числі право здачі та введення в експлуатацію, подання декларації про готовність об`єкта, право на державну реєстрацію права власності житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами, право на відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку.
У задоволенні позовної вимоги про визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2  частину будівельних матеріалів відмовлено.
Позов третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_1 задоволено.
Визнано за ОСОБА_1 права і обов`язки співзабудовника в 1/2 частині житлового будинку на АДРЕСА_1 , у тому числі право здачі та введення об`єкта нерухомого майна в експлуатацію, подання декларації про готовність об`єкта, право на державну реєстрацію права власності житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами, право на відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування цього житлового будинку.
Визнано за ОСОБА_1 право на 1/2 ідеальну частину житлового будинку АДРЕСА_1 .
Постановою Львівського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.
Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 21 січня 2022 року в частині часткового задоволення позовних вимог  ОСОБА_2  та визнання 1/2 ідеальної частини незданого в експлуатацію житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами на АДРЕСА_1 спільним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , частки яких в майні є рівними - скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення про визнання в цілому незданого в експлуатацію житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами на АДРЕСА_1 спільним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , частки яких є рівними.
Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 21 січня 2022 року в частині задоволення позову третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_1 скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення про відмову в позові.
В іншій частині рішення залишено без змін.
Стягнено із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2  судовий збір у розмірі 1 807,00 грн, сплачений за подання апеляційної скарги та 2 409,00 грн за розгляд справи у суді першої інстанції, а всього 4 216,00 грн.
У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 21 січня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року. Просив скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 , а позов ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалою Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року касаційну скаргу залшено без руху, надано строк для усунення її недоліків, запропоновано ОСОБА_1 обґрунтувати розмір сплаченого судового збору у розмірі 5 921,60 грн. У разі необхідності доплатити судовий збір відповідно до Закону України «Про судовий збір».
На виконання вимог ухвали заявник продав заяву, в якій зазначив, що вартість будинковолодіння на час подання позову становила 481 920,00 грн.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 684,00 грн.
Предметом спору у цій справі є про визнання об`єкта будівництва спільною сумісною власністю подружжя, встановлення часток подружжя та визнання прав і обов`язків співзабудовника, про визнання права власності та визнання прав і обов`язків співзабудовника. 
Предметом спору є нерухоме майно вартістю 481 920,00 грн.
Отже, зазначена справа є незначної складності та ціна позову не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн*250=671 000,00 грн), та не підлягає касаційному оскарженню.
Зазначення підстав касаційного оскарження є лише вимогою до форми та змісту касаційної скарги відповідно до цивільного процесуального закону, проте не є безумовною підставою для відкриття провадження у малозначній справі. 
Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи і не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, які б свідчили про необхідність перегляду судового рішення у цій справі у касаційному порядку.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки оскаржувані заявницею судові рішенняухвалені у справі, яка не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
У Х В А Л И В :
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 21 січня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_1 , про визнання об`єкта будівництва спільною сумісною власністю подружжя, встановлення часток подружжя та визнання прав і обов`язків співзабудовника,
за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Сокальська міська рада, Виконавчий комітет Сокальської міської ради, про визнання права власності та визнання прав і обов`язків співзабудовника відмовити.
Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                       А. С. Олійник
         І. Ю. Гулейков 
         О. В. Ступак