30.10.23
33/812/472/23
Провадження №33/812/472/23                                                Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
 
Головуюча у першій інстанції                                                 Демінська О. І.
Доповідачка апеляційного суду                                                 Ямкова О. О.

П О С Т А Н О В А
 
І М Е НЕ М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2023 року                          м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд 
у складі: головуючої- судді Ямкової О. О.
за участю: секретаря Ковальського Є. В. 
особи, яку притягнуто до
адміністративної відповідальності         ОСОБА_1 
захисника                 Федоренка Ю. М.
розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - адвоката Федоренка Ю. М.  про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 20 вересня 2023 року, стосовно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 
- якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн із позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови судді, 16 червня 2023 року о 02 годині 04 хвилині у місті Миколаєві по вулиці Нікольській біля будинку №77 ОСОБА_1 , керував автомобілем «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, розширені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги, передбачені пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України
ОСОБА_1 визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
Не погодившись із зазначеною постановою 13 жовтня 2023 року о 17 годині 04 хвилини захисник ОСОБА_1 – адвокат Федоренко Ю. А. засобами електронного зв`язку подав апеляційну скаргу, яка зареєстрована у суді 16 жовтня 2023 року, та в якій адвокат просить скасувати постанову судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 20 вересня 2023 та провадження у справі закрити.
Разом з тим клопотав про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що отримав копію оскаржуваної постанови 6 жовтня 2023 року, хоча заяву про її отримання відправив 28 вересня 2023 року. За таких обставин, вважав, що пропустив строк з поважних причин.
Перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, заслухавши правопорушника ОСОБА_1 , та його захисника Федоренка Ю. А. на підтримку клопотання про поновлення строку, вивчивши матеріали справи приходжу до наступного висновку.
Згідно до положень частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Чинні норми КУпАП в частині права на оскарження постанови судді місцевого суду є гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників судового розгляду і за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, визначають порядок реалізації цього права, його законну мету. 
Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.
Так, ЄСПЛ у пунктах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.
Також у рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ указав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).
Тому, в розумінні положень статті 294 КУпАП, строк передбачений на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, є процесуальним строком, встановленим законом, який суд може поновити, якщо визнає причини його пропуску поважними.
Установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників судочинства про адміністративні правопорушення та своєчасного виконання ними передбачених КУпАП України певних процесуальних дій. Інститут строків в процесі розгляду справ про адміністративні правопорушення сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого учасник справи може оскаржити рішення про накладення на нього адміністративного стягнення; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду в порядку апеляційного перегляду постанови суду першої інстанції, постанова набирає чинності та пред`являється державою в особі її компетентних органів до виконання. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.
Отже, за практикою ЄСПЛ, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.
Сам строк звернення до апеляційного суду - це проміжок часу з дня винесення судом першої інстанції постанови у справі про адміністративні правопорушення, протягом якого особа має право звернутися до суду з апеляційною скаргою. Початок перебігу строку звернення до суду починається з дня винесення судом першої інстанції відповідної постанови.
За таких обставин поважними причинами пропуску цього строку можуть бути визнаними лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з апеляційною скаргою, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
За загальним правилом перебіг строку на звернення до апеляційного суду зі скаргою починається від дня винесення постанови суду першої інстанції, а його пропуск з доведення цією особою обставин поважності його пропуску, тобто обставин незнання особи про складення відносно нею протоколу про адміністративне правопорушення та як наслідок цих обставин, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
В цьому разі порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через неналежну реалізацію своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Інститут строків в справах про адміністративні правопорушення сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. 
Розумні строки в судочинстві з розгляду справ про адміністративні правопорушення - це найкоротші за конкретних обставин строки, протягом яких правопорушник чи його захисник повинні вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).
Поважними причинами пропуску процесуального строку є причини, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з апеляційною скаргою, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне оскарження постанови суду першої інстанції, та підтверджені належними і допустимими доказами. Незнання про порушення своїх прав через пасивну поведінку скаржника щодо реалізації процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі в цьому випадку не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Оцінюючи обставини звернення захисника ОСОБА_1 – адвоката Федоренка Ю. А. з клопотанням про поновлення строків на апеляційне оскарження постанови суду від 20 вересня 2023 року з урахуванням наведених вище висновків ЄСПЛ, а також положень статті 294 КУпАП України, слід врахувати, що вказаною нормою встановлено строки звернення до апеляційного суду в порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, які не ставлять під сумнів саму суть права доступу до суду, а переслідують легітимну мету якнайскорішого перегляду судового рішення у справах про адміністративні правопорушення, зокрема поновлення порушених прав заявника, який повинен діяти добросовісно. 
Згідно матеріалів адміністративного провадження справа призначалася до розгляду неодноразово. Так, судове засідання призначене на 12 липня 2023 року на 9 годину 50 хвилин відкладено судом за клопотанням захисника ОСОБА_1 - адвоката Федоренка Ю. А., у зв`язку з необхідністю ознайомитися з матеріалами справи, яке подане до суду засобами електронного зв`язку 10 липня 2023 року (а.с.10). 
9 серпня 2023 року ОСОБА_1 , як особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ознайомився з матеріалами справи та отримав копію відеозапису (а.с.16). 
У подальшому, 5 вересня 2023 року адвокат Федоренко А. Ю. знову звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що він зайнятий у іншому суді, а сам ОСОБА_1 знаходиться на бойовому завданні у місті Херсон (а.с.21). 
Судове рішення про притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності постановлено 20 вересня 2023 року без участі самої особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності або його захисника, які в день проведення судового засідання надіслали до суду засобами електронної пошти заперечення на протокол у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, та клопотання про виклик учасників адміністративної справи із заявою про чергове відкладення розгляду справи через зайнятість адвоката (а.с.28-34). В той же час ОСОБА_1 20 вересня 2023 року, в день проведення судового засідання, особисто подав до канцелярії суду письмові пояснення з проханням закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, з чого можна зробити висновок, що він не був позбавлений можливості прийняти участь в судовому засіданні (а.с.35). 
21 вересня 2023 року постанова судді від 20 вересня 2023 року направлена до Єдиного державного реєстру судових рішень, де опублікована в загальному доступі 25 вересня 2023 року, та 22 вересня 2023 року її копія направлена за місцем проживання правопорушника. Апеляційна скарга засобами електронного зв`язку подана захисником – адвокатом Федоренком Ю. А. лише 13 жовтня 2023 року після закінчення робочого дня. Тобто, поза межами строку встановленого статтею 294 КУпАП.
Тобто, враховуючи обізнаність правопорушника та його захисника про призначення розгляду справи 20 вересня 2023 року, своєчасне оприлюднення ухваленої суддею постанови та за наявності добросовісної поведінки ОСОБА_1 , перешкод для своєчасного отримання її копії або ознайомлення зі змістом – не мало місця. 
Тому посилання на дату отримання копії оскаржуваної постанови 6 жовтня 2023 року, як підставу для початку відліку строку на апеляційне оскарження, є такими, що суперечать положенням статті 294 ЦПК України, оскільки датою початку такого строку – є дата винесення постанови судом.
Крім того опублікування постанови суду у відповідному реєстрі 21 вересня 2023 року спростовує доводи про неможливість ознайомлення з її змістом.
За таких обставин суд враховує те, що особі, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, було достеменно відомо про дату останнього судового засідання, у якому судом винесено рішення. Але ОСОБА_1 , як особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, та його захисник Федоренко Ю. А., як фахівець у галузі права, не скористалися своїм правом, не діяли розсудливо, не цікавився рухом справи або наслідками її розгляду, не ознайомилися зі змістом постанови, яка оприлюднена судом 25 вересня 2023 року, зволікали зі своєчасною подачею апеляційної скарги, внаслідок чого захисником подано скаргу з порушенням процесуального 10-ти денного строку, не навівши жодних поважних причин. 
Посилання на незнання про порушення прав через пасивну поведінку скаржника щодо реалізації процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі в цьому випадку, за практикою ЄСПЛ, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. 
За наведених обставин та аналізуючи норми процесуального права, які регулюють вирішення питання про поновлення строку на право апеляційного оскарження постанови суду, апеляційний суд вважає, що апелянтом пропущений десятиденний строк, передбачений на оскарження постанови в справах про адміністративні правопорушення, а наведені причини, які перешкодили йому в передбачений законом строк подати апеляційну скаргу не є поважними, оскільки ним подана апеляційна скарга невчасно без об`єктивних на то причин. 
За таких обставин вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови суду апелянтом був пропущений без поважних причин, а тому поновленню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КУпАП

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити захиснику ОСОБА_1 – Федоренку А. Ю. у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 20 вересня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
Апеляційну скаргу з додатками невідкладно повернути - ОСОБА_2 .
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча О. О. Ямкова