Справа № 140/392/18
Провадження № 22-ц/801/1955/2023
Категорія: 70
Головуючий у суді 1-ї інстанції Науменко С. М.
Доповідач:Міхасішин І. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року	Справа № 140/392/18	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.,
суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.Б.
з участю секретаря судового засідання: Кахно О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця цивільну справу №140/392/18 за скаргою ОСОБА_1 , на дії державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Іващенка Ю.М., 
за апеляційною скаргою представника скаржника ОСОБА_1 – адвоката Куйдан Олега Ігоровича на ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 14 липня 2023 року, постановлену складі судді Науменка С. М.,

встановив:

Представник скаржника ОСОБА_1 - адвокат Куйдан Олег Ігорович, звернувся в суд із скаргою, в якій просив визнати дії державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Іващенка Ю.М. протиправними. Визнати неправомірним розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 22.02.2023 року у виконавчому провадженні № 58592403.
Скарга обґрунтована тим, що на виконані Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого на посаді лікаря невролога в дитячій клінічній лікарні Подільського району Києва, адреса 04073, м. Київ, вул. Коцилівського, буд. 1/7, за сумісництвом в школі-інтернат № 22 на посаді лікаря Управління освіти Оболонського району у м. Києві 04211, вул. Лайоша Гавро, 11-а, та працюючого на посаді невролога Сімейної клініки «Амеда» м. Києві, за адресою АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.02.2018 року і до закінчення навчання у Вищій Школі фінансів та Управління у м. Варшаві, тобто до 30.09.2022 року, але не більше як до досягнення ОСОБА_1 23-х років 13.02.2023 року.
16.02.2023 року на адресу Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) направлено заяву запит з квитанціями та довідками з місця роботи про сплату аліментів та з проханням державного виконавця зробити новий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 58592403 з урахуванням квитанції та довідок з місця роботи які були надані державному виконавцю.
01.03.2023 року боржник по виконавчому провадженню ОСОБА_1 отримав в Оболонському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) довідку розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 58592403 в якій зазначено, що станом на 01.02.2023 року заборгованість зі сплати аліментів становить 62 026,04 грн.
Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.
Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.
Незважаючи на подані квитанції про сплату аліментів та довідок з місця роботи державним виконавцем не було взято до уваги той факт, що боржником було сплачено аліменти на користь стягувача.
Натомість він бере до уваги заяви стягувача про неотримання аліментів та не зараховує всі квитанції та довідки з місця роботи які були йому надані для вірного розрахунку заборгованості.
Хоча квитанція це фінансовий документ, розписка в офіційній формі встановленого формату про прийом грошових коштів, будь-яких документів, цінностей тощо. У техніці передачі даних – сигнал, що підтверджує прийняття інформації.
Тобто квитанція та довідки з місця роботи це є підтвердження сплати аліментів.
На підставі вищевикладеного державним виконавцем було порушено ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме державний виконавець був зобов`язаний вживати передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії оскільки він мав зарахувати квитанції та довідки з місця роботи в рахунок погашення боргу і зробити новий розрахунок заборгованості з урахуванням вищевказаних квитанцій. Що державним виконавцем не було зроблено.
Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 14 липня 2022 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Іващенка Ю.М. -  відмовлено.
Не погоджуючись з даною ухвалою представник скаржника ОСОБА_1 – адвокат Куйдан Олег Ігорович подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт вказує, що ухвала суду постановлена із порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права та матеріального права, а тому повинна бути скасована. Вважає що суд першої інстанції під час розгляду справи не надав правової оцінки всім аргументам сторін.
28 вересня 2023 року від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому вказала, що ухвала суду першої інстанції законна та обґрунтована, просила суд залишити апеляційну скаргу без задоволення а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Представник скаржника  ОСОБА_1 – адвокат Куйдан Олег Ігорович в  судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просив суд її задовольнити на підставі доводів зазначених в апеляційній скарзі.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися про час та місце розгляду скарги були повідомлені завчасно та належним чином.
20 жовтня 2023року на адресу суду від ОСОБА_2  надійшла заява з проханням провести розгляд у її відсутність.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до  статті 124 Конституції України судове рішення, яким закінчився розгляд справи в суді, що набрало законної сили, є остаточним та підлягає виконанню на всій території України, всіма посадовими, юридичними та фізичними особами.
Згідно з статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 02.08.2018 року по справі № 140/392/18 провадження № 2/140/466/18 присуджено стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого на посаді лікаря невролога в дитячій клінічній лікарні Подільського району м. Києва, адреса: 04073, м. Київ, вул. Копилівська, буд. 1/7, за сумісництвом в школі-інтернат № 22 на посаді лікаря Управління освіти Оболонського району у м. Києві 04211, вул. Лайоша Гавро, 11-а, та працюючого на посаді невролога Сімейної клініки «Амеда» м. Київ, за адресою АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.02.2018 року і до закінчення навчання у Вищій Школі фінансів та Управління у м. Варшава, тобто до 30.09.2022 року, але не більше як до досягнення ОСОБА_3 , 23-х років -13.02.2023 року. 
Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Предметом даного судового спору є бездіяльність державного виконавця з приводу виконання судового рішення.
Відповідно до ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Скаржником зазначається, що державний виконавець протягом тривалого часу не вживає всіх необхідних заходів для належного виконання боржником обов`язків по сплаті аліментів. Також скаржник наводить перелік дій, які просить суд зобов`язати вчинити державного виконавця.
Відповідно до положень ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.
У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Як встановлено судом першої інстанції, у ОСОБА_4 існує заборгованість по виплаті аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_1 в розмірі 62026.04 грн., що підтверджується відповідним розрахунком, який міститься в матеріалах справи. 
Скаржником не надано будь-яких доказів, які свідчили б про те, що ним перераховувалися аліменти на користь стягувача і вказаний розрахунок є неправильним, а також доказів того, що суми перерахованих ним аліментів не були враховані державним виконавцем при нарахуванні заборгованості.
В судовому засіданні стягувач ОСОБА_2 зазначила, що ОСОБА_1 працює на декількох роботах і допустив заборгованість по виплаті аліментів.
Таким чином, судом першої інстанції правильно встановлено, що в виконавчому провадженні № 58592403, державним виконавцем вживались, передбачені законом заходи для повного виконання судового рішення, жодних доказів неправильності нарахування заборгованості по виплаті аліментів суду надано не було, а тому суд  вірно не вбачав підстав для задоволення скарги. 
З урахуванням встановлених обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні скарги.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а фактично зводяться до необхідності переоцінки доказів та незгоди з оцінкою доказів, наданою судом.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 374, 375, 381,382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив :
Апеляційну скаргу представника скаржника ОСОБА_1 – адвоката Куйдан Олега Ігоровича залишити без задоволення.
Ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 14 липня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий:  І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

І.М. Стадник