ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року	Львів	Справа № 300/5234/23 пров. № А/857/17253/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді                                      Курильця А.Р.,
суддів                                                            Мікули О.І., Пліша М.А.,
з участю секретаря                                      Бедрій В.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оріана» на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року у справі за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Охоронна компанія Циклон" до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), третя особа: Акціонерне товариство "ОРІАНА" про скасування постанови та зобов`язання вчинення дій,-

суддя в 1-й інстанції Шумей М.В.,
час ухвалення рішення 21.08.2023 року, 
місце ухвалення рішення м.Івано-Франківськ,
дата складання повного тексту рішення 21.08.2023 року,

                                                            в с т а н о в и в :
Товариство з обмеженою відповідальністю "Охоронна компанія Циклон" звернулася в суд з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), третя особа: Акціонерне товариство "ОРІАНА" про скасування постанови та зобов`язання вчинення дій.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року позов задоволено. Скасовано постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зупинення вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням № 71766900. Зобов`язано Відділ примусового виконання рішень управління виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відновити виконавче провадження та вчинити виконавчі дії щодо його повного та фактичного виконання.
Не погоджуючись з таким рішенням, третя особа подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про відмову в задоволенні позову.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що справу розглянуто неповноважним складом суду, відповідача не повідомлено про дату, час і місце судового засідання, порушено строк звернення до адміністративного суду, неправильно застосовано норми матеріального права.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялися про час і місце апеляційного розгляду справи, і оскільки їхня неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи, розгляд справи проведено у їхній відсутності без фіксації процесу технічними засобами.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
03.04.2023 року Господарський суд Івано-Франківської області видав стягувачу ТОВ «ОК Циклон» судовий наказ по справі № 909/103/23 про стягнення з боржника АТ "Оріана" поточної заборгованості у розмірі 54 513 грн. 00 коп. за договором №7 від 01.01.2021 року по забезпеченню безпеки майна за період з 01.12.2022 по 31.12.2022, та 268,40 грн. судового збору.
          09.05.2023 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іваночком Валентином Юрійовичем за результатами розгляду заяви стягувача: TOB «ОК Циклон» про примусове виконання Судового наказу № 909/103/23 виданого Господарським судом Івано-Франківської області від 03.04.2023 року винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження № 71766900.
          В подальшому, 10.05.2023 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Іваночком Валентином Юрійовичем, в межах виконавчого провадження № 71766900 винесено Постанову про зупинення вчинення виконавчих дій на підставі п. 12. ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» а саме з підстав включення боржника АТ «Оріана» у перелік об`єктів великої приватизації.
          Вважаючи оскаржувану постанову про зупинення вчинення виконавчих дій протиправною та такою, що підлягає скасуванню позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
          Суд зазначає, що статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
          За приписами п. 1, п. 5 ч. 1ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема:
          -виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;
          -постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.
          Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5)справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
          Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч. 1 ст. 5 Закону №1404-VIII).
          Частиною першою статті 13 Закону № 1404-УІІІ визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно- правовими актами.
          Частиною 1 статті 18 Закону № 1404-УІІІ встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
          Порядок зупинення вчинення виконавчих дій визначено статтею 34 Закону № 1404-УШ, відповідно до пункту 12 частини 1 якої виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення державних підприємств або пакетів акцій (часток) господарських товариств до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.
          Частиною 1 статті 3 Закону № 2269-VIII визначено, що законодавство України про приватизацію складається з цього Закону, інших законодавчих актів. Галузеві особливості приватизації об`єктів державної власності можуть встановлюватися виключно законами.
          Відповідно до частини 3 статті 5 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" до об`єктів великої приватизації належать об`єкти державної або комунальної власності (єдині майнові комплекси державних підприємств та пакети акцій (часток) суб`єктів господарювання, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі), вартість активів яких згідно з даними фінансової звітності за останній звітний рік перевищує 250 мільйонів гривень.
          Наказом Фонду державного майна України №769 від 08.06.2018 прийнято рішення про приватизацію державного пакета акцій розміром 99,9988% статутного капіталу АТ "Оріана".
          Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 11.06.2018 припинено провадження у справі № Б-7-11/283-13/143-23/19 про банкрутство АТ "Оріана".
          Колегія суддів зазначає, що підставою для зупинення виконавчих дій по примусовому виконанню виконавчого провадження ВП № 71766900 є розпорядження Кабінету Міністрів України від 10 травня 2018 року № 358-р Про затвердження переліку об`єктів великої приватизації державної власності, що підлягають приватизації у 2018 році, яке знаходиться у відкритому доступі. До вказаного переліку увійшло ВАТ "Оріана" (на сьогодні АТ "Оріана"). А також, аналогічне розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.01.2019 №36-р "Про затвердження переліку об`єктів великої приватизації державної власності" щодо приватизації у 2019 році.
          Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 11.06.2018 року у № Б-7- 11/283-13/143-23/19 якою припинено провадження про банкрутство АТ «Оріана», також зазначено, що після припинення провадження у справі про банкрутство забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, зупиняється перебіг позовної давності, не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення суми тощо.
          Зазначені дії не поширюються на задоволення вимог поточних кредиторів, на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, на відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.
          Таким чином, положення пункту 12 частини 1 статті 34 Закону № 1404-VIII слід застосовувати з урахуванням особливостей приватизації підприємств, встановлених Законом України "Про приватизацію державного і комунального майна" від 18.01.2018 N 2269-VIII, а тому лише факт включення третьої особи (АТ «Оріана») до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації, не є безумовною підставою для зупинення виконавчого провадження.
          Суд вважає, що оскільки позивач TOB «ОК Циклон» є поточним кредитором перед AT "Оріана", а заборгованість за надані послуги по забезпеченню безпеки майна за період з 01.12.2022 року по 31.12.2022 рік є вимогою такого кредитора, яка підпадає під дію абзацу п`ятого пункту 10 Розділу V Прикінцевих та Перехідних положень Закону №2269-VIII, відтак у державного виконавця були відсутні підстави до винесення оскаржуваної постанови про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання судового наказу № 909/103/23.
          Щодо покликання на те, що суд першої інстанції розглянув справу як неповноважний суд, колегія суддів зазначає наступне.
          При виконанні судових рішень діє правило існування одного виконавчого провадження про примусове виконання щодо одного боржника, незалежно від кількості судових рішень, що підлягають примусовому виконанню, юрисдикцій, у яких ці рішення були ухвалені, та кількості стягувачів.
          Водночас за зведеним виконавчим провадженням виконавець вчиняє виконавчі дії щодо виконання усіх судових рішень, незалежно від того, за правилами якої юрисдикції і якими судами вони ухвалені.
          Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця при виконанні зведеного виконавчого провадження не визначено, а тому учасники виконавчого провадження оскаржують одні й ті самі рішення, дії або бездіяльність державної виконавчої служби в судах різних юрисдикцій.
          Статтею 287 КАС України передбачено особливості провадження у справах щодо рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця.
          Згідно з положеннями частини першої цієї статті учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
          Частиною п`ятою цієї ж статті передбачено, що адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.
          Тобто частина п`ята статті 287 КАС України встановлює загальне правило оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень до того суду, який ухвалив зазначене рішення, якщо таке виконання не обтяжене об`єднанням з виконанням рішень, ухвалених судами за правилами іншої юрисдикції.
Оскільки чинним законодавством не врегульовано порядку судового оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, у такому випадку слід застосовувати частину першу статті 287 КАС України і зазначені справи розглядати в порядку адміністративного судочинства.
Аналогічний правовий висновок викладено ВП ВС у постановах від 14.03.2018 у справі N 660/612/16-ц, від 12.09.2018 у справі N 906/530/17, від 15.05.2019 у справі N 924/1389/13.
Тому, колегія суддів зазначає що суд першої інстанції розглянув справу як повноважний суд.
Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.
Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оріана» слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -
                                                       п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оріана» залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року у справі № 300/5234/23 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	О. І. Мікула 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 22 листопада 2023 року.