Справа № 943/1162/23                        Головуючий у 1 інстанції: Журибіда Б.М. 
Провадження № 22-ц/811/2372/23                Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

30 листопада 2023 року м.Львів 

  Справа № 943/1162/23
Провадження № 22ц/811/2372/23

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,
суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.
секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» на ухвалу Буського районного  суду Львівської області, постановлену у м. Буськ 27 липня 2023 року у складі судді Журибіди Б.М., у справі за заявою ТзОВ «Львівенергозбут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію, -     
           
встановив:
       
23 червня 2023 року ТзОВ «Львівенергозбут» звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу, у якій просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 5 949, 12 грн. та 268, 40 грн. судового збору. 
Ухвалою Буського районного суду Львівської області від 27 липня 2023 року відмовлено у видачі судового наказу.
Ухвалу суду оскаржує ТзОВ «Львівенергозбут». В апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм процесуального права. Просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Посилається на постанову НКРЕ КП № 429 від 14 червня 2018 року «Про видачу ліцензії ТОВ «Львівенергозбут» з постачання електричної енергії споживачу», згідно якої ТОВ «Львівенергозбут» є юридичною особою приватного права та виконує функцію постачальника універсальних послуг на території Львівської області (спеціальний обов`язок) на підставі ст. 62 Закону України «Про ринок електричної енергії». Вказує, що товариство здійснює постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 на умовах договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (особовий рахунок № НОМЕР_1 ). Зазначає, що з 11 вересня 2015 року власником житлового будинку за вказаною адресою є ОСОБА_2 , згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 15 червня 2023 року. Посилається на те, що Закон України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування», на який суд першої інстанції послався при винесенні ухвали про відмову у видачі судового наказу, визначає особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання протягом дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування. Жодна норма цього Закону не регулює взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем, а також не обмежує право постачальника про звернення до суду із заявою про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію.
Відповідно до частини другої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені, зокрема, у пункті 1 частини першої статті 353 цього Кодексу (відмови у видачі судового наказу) розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Розгляд справи проведено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводиться.
Датою прийняття рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі статей 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.
Відповідно до статей 1,3,15,16 ЦК України, статей 2,4-5,12-13,19 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.
Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюється з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) та практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.
Згідно зі статтями 6 і 13 Конвенції, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право на розгляд її справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно із частиною першою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити. 
Оскаржувана ухвала мотивована наступним.
Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.161 цього Кодексу.
24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан з 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Надалі Указом Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 5 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 5 години 30 хвилин 26 квітня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 5 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №N 573/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 5 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, Указом Президента України від 7 листопада 2022 року №757/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 5 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, Указом Президента України від 6 лютого 2023 року №58/2023 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 5 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, Указом Президента України від 1 травня 2023 року №254/2023 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 5 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.
Згідно із ст. 1 Закону України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» від 29 липня 2022 року, який набрав чинності 19 серпня 2022 року, протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, постачальнику природного газу забороняється здійснювати будь-які дії щодо примусу побутового споживача до оплати заборгованості (у тому числі включати заборгованість у рахунок на оплату, подавати судові позови, проводити стягнення заборгованості у примусовому порядку, вчиняти заходи з припинення газопостачання у зв`язку з наявністю заборгованості тощо), яка врегульовується відповідно до абзацу 2 ч. 3 ст. 2 цього Закону.
Суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову у видачі судового наказу, оскільки право заявника на звернення до суду із заявою про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги є обмеженим.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.
Згідно з ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.
Відповідно до постанови НКРЕ КП №429 від 14 червня 2018 року про видачу ліцензії ТОВ «Львівенергозбут» з постачання електричної енергії споживачу, ТОВ «Львівенергозбут» є юридичною особою приватного права та виконує функцію постачальника універсальних послуг на території Львівської області (спеціальний обов`язок) на підставі ст. 62 Закону України «Про ринок електричної енергії».
ТОВ «Львівенергозбут» здійснює постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , на умовах договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (особовий рахунок № НОМЕР_1 ).
З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 15 червня 2023 року вбачається, що власником житлового приміщення за цією адресою є  ОСОБА_2 .
Встановлено, що свої зобов`язання в частині повної та своєчасної оплати за спожиту електроенергію  ОСОБА_2 систематично не виконував, борг за спожиту електроенергію за період з 1 лютого 2022 року по 1 червня 2023 року становить 5 949, 12 грн., що підтверджується розрахунком основного боргу Регіонального менеджера Золочівського ЦОК.
Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов`язок споживача сплачувати за надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Тобто, споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
Постачання електроенергії споживачам здійснюється за тарифами встановленими Регулятором, а саме, постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.
Відповідно до п.п. 1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Статтею 319 ЦК України передбачено, що при здійсненні свох прав та виконання обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам інших учасників цивільного обороту.
Згідно із ст. 322 цього Кодексу власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлене договором або законом.
Відповідно до п. 9.1. договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором або законодавством.
Відносини між електропостачальником та споживачем регулюються ЦК України, ЖК України, Законами України «Про ринок електричної енергії», «Про житлово-комунальні послуги», постановою НКРЕ КП від 14 березня 2018 року № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії»; постановою НКРЕ КП від 14 березня 2018 року № 310 «Про затвердження Кодексу систем розподілу», 14 березня 2018 року № 311 «Про затвердження Кодексу комерційного обліку», постановою НКРЕ КП від 28 грудня 2018 року № 2118 «Про затвердження Тимчасового порядку визначення обсягів купівлі електричної енергії на ринку електричної енергії електропостачальниками та операторами систем розподілу на перехідний період».
Заявник посилається на те, що Закон України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» визначає особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання протягом дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування. Жодна його норма не регулює взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем, а також не обмежує право постачальника про звернення до суду із заявою про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію.
На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув та прийшов до передчасного висновку про відмову у видачі судового наказу.
Відповідно до  ст. 379 ЦПК України  підставами для скасування ухвали суду,  що перешкоджає подальшому провадженню  у справі,  і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є , зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи ; порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Ураховуючи встановлене, з метою недопущення порушення права на доступ до правосуддя, колегія суддів прийшла до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись: ст.ст. 367,  п.6 ч.1 ст.374, ст.ст. 379, 381-384, 388-391, ЦПК України, суд,-
п о с т а н о в и в:
 Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» задовольнити.
Ухвалу Буського районного суду Львівської області від 27 липня 2023 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до Буського районного суду Львівської області.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова  складена 30 листопада2023 року.
Головуючий-______________________Т. І. Приколота
Судді: ___________ Ю.Р. Мікуш _______________ Р.В. Савуляк