ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 р. 	Справа № 440/2732/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Ральченка І.М.
суддів: Чалого І.С. ,  Катунова В.В. 
за участю секретаря судового засідання  Яковини В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариство "Українська залізниця" на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.07.2023, суддя Т.С. Канигіна,  по справі № 440/2732/23
          за позовом       Керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області   в особі органу   Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради   
          до       Акціонерного товариства "Українська залізниця"                   
          про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Полтавської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради, звернувся до суду з позовом, в якому просив постановити рішення, яким зобов`язати Акціонерне товариство "Українська залізниця" протягом одного місяця з дати набрання рішенням суду законної сили укласти з Департаментом культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради охоронний договір на щойно виявлений об`єкт історії та архітектури місцевого значення - "Головний міський залізничний вокзал (Будинок залізничного вокзалу "Полтава-Київська")" по вул. Степана Кондратенка, 12А у м. Полтаві на умовах і в порядку, що визначені постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 №1768.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 27.07.2023 задоволено позов.
Зобов`язано Акціонерне товариство "Українська залізниця" протягом одного місяця з дати набрання рішенням суду законної сили укласти з Департаментом культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради охоронний договір на об`єкт історії та архітектури місцевого значення - "Головний міський залізничний вокзал (Будинок залізничного вокзалу "Полтава-Київська")" по вул. Степана Кондратенка, 12а у м. Полтаві на умовах і в порядку, що визначені постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 №1768.
Акціонерне товариство "Українська залізниця", не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду з підстав порушення судом норм матеріального, процесуального права та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначило, що про не отримання повідомлення від Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради про визнання будівлі м. Полтава, вул. Степана Кондратенка, 12а щойно виявленим об`єктом культурної спадщини та необхідністю укладення охоронного договору; про не врахування судом першої інстанції, що будівля Головного міського залізничного вокзалу (Будинок залізничного вокзалу Полтава-Київська) отримала статус щойно виявленого об`єкта історії та архітектури місцевого значення 30.01.2023; відповідачем вчинено дії щодо укладання охоронного договору.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції – залишити без змін.
На підставі положень ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Як встановлено судовим розглядом, рішенням Полтавської міської ради народних депутатів від 24.02.1993 "Про доповнення до переліку пам`ятників історії та архітектури місцевого значення, затвердженого 11 сесією міської Ради народних депутатів" надано статус пам`ятників історії і архітектури місцевого значення спорудам згідно з додатком, в тому числі будівлі Головного міського залізничного вокзалу "Київський вокзал" по вул. Степана Кондратенка, 12 у місті Полтаві (а.с.32-34).
Розпорядженням голови Полтавської обласної державної адміністрації від 16.07.2021 № 529 затверджено переліки щойно виявлених об`єктів культурної спадщини Полтавської області, у який внесена зазначена будівля Головного міського залізничного вокзалу (Будинок залізничного вокзалу Полтава-Київська) по вул. Степана Кондратенка, 12 у м. Полтаві (а.с.11-20).
Розпорядженням голови Полтавської військової адміністрації від 30.01.2023 №65 "Про внесення змін до розпорядження голови Полтавської облдержадміністрації від 15.10.2020 № 590" внесено зміни в частині уточнення адреси Головного міського залізничного вокзалу (Будинок залізничного вокзалу Полтава-Київська) та зазначено що вказаний об`єкт культурної спадщини розташовується за адресою вул. Степана Кондратенка, 12а у м. Полтаві (а.с.58-59).
Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, будівля за адресою: м. Полтава, вул. Степана Кондратенка, 12а перебуває у приватній власності Акціонерного товариства "Українська залізниця" (а.с.23-24).
09.02.2023 Департаментом культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради направлено лист АТ "Українська залізниця" №01-11-01-24/231, в якому зазначено, що з дотриманням вимог пам`яткоохоронного законодавства України, всі власники або уповноважені ними органи (особи) об`єктів культурної спадщини чи їх частин повинні виготовити облікову документацію (паспорт, облікова картка, історична довідка, акт збереження та фотофіксація) та укласти з Департаментом культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради охоронний договір (а.с.94).
Листом від 05.04.2023 №551 виробничий підрозділ вокзал станції Полтава - Південна філії "Вокзальна компанія" АТ "Укрзалізниця" повідомив, що на даний час проводяться роботи з підготовки тендерної документації з метою укладання договору на послуги з виготовлення облікової документації на об`єкт культурної спадщини - головний міський залізничний вокзал, 1901 року, реконструкція 1956 року (Будинок залізничного вокзалу Полтава - Київська), площею 1924,8 кв.м., за адресою: 36009, м. Полтава, вулиця Степана Кондратенка,12а. Виробничий підрозділ вокзал станції Полтава - Південна філії "Вокзальна компанія" АТ "Укрзалізниця" з метою укладання охоронного договору на об`єкт культурної спадщини (Будинок залізничного вокзалу Полтава - Київська) площею 1924,8 кв.м., за адресою: 36009, м. Полтава, вулиця Степана Кондратенка,12а, просило надати проект охоронного договору (а.с. 98).
07.04.2023 Департаментом культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради направлено до виробничого підрозділу вокзалу станції Полтава - Південна філії "Вокзальна компанія" АТ "Укрзалізниця" лист №01-11-01-24/610, в якому зазначено, що Порядок укладення охоронних договорів затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 №1768, додатком до якого є зразок охоронного договору. Пунктом 5 цього Порядку визначено, що в охоронному договорі, складеному за зразком згідно з додатком, зазначаються особливості режиму використання пам`ятки, види і терміни виконання реставраційних, консерваційних, ремонтних робіт, робіт з упорядження її території, інших пам`яткоохоронних заходів, необхідність яких визначається відповідним органом охорони культурної спадщини. Пунктом 6 зазначеного Порядку визначено перелік додатків до охоронного договору. Охоронний договір на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - Головний міський залізничний вокзал (Будинок залізничного вокзалу станції "Полтава-Київська" (реконструкція 1956р.) по вул. Кондратенка Степана, 12а у м. Полтава буде укладено між Департаментом культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради та Акціонерним товариством "Укрзалізниця" за зразком згідно з додатком до постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 №1768 "Про затвердження Порядку укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини" після виготовлення облікової документації та розгляду її на засідання вищезазначеної Консультативної ради. При цьому, охоронний договір може бути доповнений іншими умовами та заходами щодо забезпечення збереження щойно виявленого об`єкту культурної спадщини відповідно до інформації, що міститиметься в обліковій документації (а.с. 96-97).
Відсутність укладеного охоронного договору на вказаний об`єкт стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що  станом на момент розгляду справи відповідач, якій обізнаний про наявність даного спору, свого обов`язку щодо укладення охоронного договору, передбаченого статтею 23 Закону №1805-III, не виконав.
Колегія суддів погоджується із такими висновками з огляду на наступне.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частинами 4, 5 ст. 54 Конституції України культурна спадщина охороняється законом. Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які перебувають за її межами.
Збереження об`єктів культурної спадщини, їх охорона, яка полягає, у тому числі, у запобіганні їхньому руйнуванню або заподіянню шкоди, зокрема, у результаті здійснення несанкціонованої господарської діяльності, забезпеченні захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь є одним із пріоритетних та головних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.
Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини в суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і прийдешніх поколінь регулюються Законом України від 08.06.2000 №1805-III "Про охорону культурної спадщини" (далі - Закон №1805-III), з моменту набрання чинності якого, тобто з 12.07.2000, втратив чинність Закон Української РСР "Про охорону і використання пам`яток історії та культури".
Об`єкт культурної спадщини, відповідно до визначення наведеного у ст. 1 Закону №1805-III, - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність.
Аналогічно пунктом 3 Прикінцевих положень Закону №1805-III передбачено, що об`єкти, включені до списків (переліків) пам`яток історії та культури відповідно до Закону Української РСР "Про охорону і використання пам`яток історії та культури", визнаються пам`ятками відповідно до цього Закону.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 17 Закону Української РСР "Про охорону і використання пам`яток історії та культури", перелік пам`яток місцевого значення затверджуються виконавчими комітетами обласних, міських (міст республіканського підпорядкування) Рад народних депутатів.
При цьому, пам`ятка культурної спадщини визначається цим Законом як об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.
Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які знаходяться за її межами.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 24 Закону №1805-III власник або уповноважений ним орган, користувач зобов`язані утримувати пам`ятку в належному стані, своєчасно провадити ремонт, захищати від пошкодження, руйнування або знищення відповідно до цього Закону та охоронного договору.
Використання пам`ятки повинно здійснюватися відповідно до режимів використання, встановлених органами охорони культурної спадщини, у спосіб, що потребує якнайменших змін і доповнень пам`ятки та забезпечує збереження її матеріальної автентичності, просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби тощо.
Статтею 23 Закону №1805-III передбачено, що усі власники пам`яток, щойно виявлених об`єктів культурної спадщини чи їх частин або уповноважені ними органи (особи) незалежно від форм власності на ці об`єкти зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір.
Охоронний договір є актом за участю суб`єкта владних повноважень та співвласника пам`ятки культурної спадщини, має форму договору, визначає взаємні права та обов`язки його учасників у публічно-правовій сфері (реалізація державного управління охороною культурної спадщини) і укладається на підставі ст. 23 Закону. Укладання такого договору відбувається замість видання індивідуального акта органу охорони культурної спадщини, яким покладається на власника зобов`язання щодо забезпечення збереження пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини.
Укладання охоронних договорів спрямоване на реалізацію державної політики у сфері охорони культурної спадщини. Такими договорами не вирішується питання власності на об`єкт культурної спадщини, а встановлюється режим використання пам`яток та відповідальність за порушення такого режиму.
Отже, законодавством передбачено обов`язкове укладення власником або уповноваженим ним органом, користувачем пам`ятки чи її частини, охоронного договору з відповідним органом культурної спадщини після переходу права власності.
Тобто, охоронний договір, укладений на підставі ст. 23 Закону №1805-III, є адміністративним договором.
Наведений висновок міститься у постанові Верховного Суду від 23.12.2019 у справі №806/1536/18, який в силу ч. 5 ст. 242 КАС України має враховуватись судом.
Частиною 3 ст.23 Закону №1805-III передбачено, що порядок укладання охоронних договорів та їхні типові форми затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Так, відповідно до Закону України "Про охорону культурної спадщини" Кабінет Міністрів України 28.12.2001 постановою №1768 затвердив Порядок укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини (далі - Порядок №1768).
Відповідно до п.п.1, 2 Порядку №1768 охоронний договір встановлює режим використання пам`ятки культурної спадщини (далі - пам`ятка) чи її частини, у тому числі території, на якій вона розташована.
Власник пам`ятки чи її частини або уповноважений ним орган (особа) зобов`язаний не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання пам`ятки чи її частини у власність або у користування укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини.
Згідно з п.5 Порядку №1768, в охоронному договорі, складеному за зразком згідно з додатком, зазначаються особливості режиму використання пам`ятки, види і терміни виконання реставраційних, консерваційних, ремонтних робіт, робіт з упорядження її території, інших пам`яткоохоронних заходів, необхідність яких визначається відповідним органом охорони культурної спадщини.
Відповідно до пункту 6 Порядку №1768 до охоронного договору додаються: акт технічного стану пам`ятки (форма якого затверджується центральним органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини) на момент укладення охоронного договору. Для ансамблів (комплексів) складається окремий акт на кожний їх об`єкт. Акт технічного стану поновлюється не рідше ніж раз на 5 років. Якщо стан пам`ятки значно змінився (після проведення ремонтних, реставраційних та інших робіт чи внаслідок дії чинників, що призвели до руйнування або пошкодження), - у п`ятиденний термін після його зміни; 2) опис культурних цінностей і предметів, які належать до пам`ятки, знаходяться на її території чи пов`язані з нею і становлять історичну, наукову, художню цінність, з визначенням місця і умов зберігання та використання; 3) план поверхів пам`яток-будівель і споруд (у масштабі 1:100); 4) план інженерних комунікацій та зовнішніх мереж (за наявності); 5) генеральний план земельної ділянки, на якій розташована пам`ятка (у масштабі 1:50, 1:100, 1:500, 1:1000 або 1:2000); 6) паспорт пам`ятки.
З огляду на наведене вище, укладання такого договору відбувається замість видання індивідуального акта органу охорони культурної спадщини, яким на власника покладається зобов`язання щодо забезпечення збереження пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини. Укладання охоронних договорів спрямоване на реалізацію державної політики у сфері охорони культурної спадщини. Такими договорами не вирішується питання власності на об`єкт культурної спадщини, а лише встановлюється режим використання пам`яток та відповідальність за порушення такого режиму.
Судом встановлено, що належна позивачу будівля за адресою: м. Полтава, вул. Степана Кондратенка, 12а розпорядженням голови Полтавської обласної державної адміністрації від 16.07.2021 за №529 внесена до Переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини Полтавської області, отже має статус пам`ятки культурної спадщини та є об`єктом правового регулювання Закону №1805-III у відповідному статусі.
Разом з тим, охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини (є Департамент культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради) відповідачем, як власником пам`ятки культурної спадщини, не укладено.
При цьому, колегія суддів враховує, що Департамент культури і туризму повідомляв відповідача листом від №01-11-01-24/231, щодо необхідності виготовлення облікової документації та укладення охоронного договору, проте відповідачем не було укладено відповідний договір.
Колегія суддів звертає увагу, що саме юридичні або фізичні особи, у власності або користуванні яких перебувають об`єкти культурної спадщини чи їх частини, зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір встановленого зразка.
Наведене вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 13.12.2018 у справі № 826/4605/16, від 19.02.2021 № 826/25854/15.
Щодо доводів апелянта про не отримання ним повідомлення від Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради про визнання будівлі м. Полтава, вул. Степана Кондратенка, 12а щойно виявленим об`єктом культурної спадщини та необхідністю укладення охоронного договору, колегія суддів зазначає наступне.
Судовим розглядом встановлено, що про пам`яткоохоронний статус будівлі та необхідність у зв`язку з цим укласти охоронний договір Департамент культури і туризму повідомляв відповідача листом від 21.11.2022 №01-11-01-24/1286, який було направлено  рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 45,46). Вказаний лист отримано відповідачем  01.12.2022, про що ним зазначено в апеляційній скарзі.
Доводи апелянта про не врахування судом першої інстанції, що будівля Головного міського залізничного вокзалу (Будинок залізничного вокзалу Полтава-Київська) отримала статус щойно виявленого об`єкта історії та архітектури місцевого значення 30.01.2023, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки розпорядженням голови Полтавської військової адміністрації від 30.01.2023 №65 "Про внесення змін до розпорядження голови Полтавської облдержадміністрації від 15.10.2020 № 590" внесено зміни в частині уточнення адреси Головного міського залізничного вокзалу (Будинок залізничного вокзалу Полтава-Київська), при цьому не змінено об`єкт культурної спадщини.
Отже, твердження відповідача, що про прийняття розпорядження щодо занесення вищевказаної будівлі до об`єкт культурної спадщини АТ "Українська залізниця" дізналося лише 23.02.2023 після отримання листа Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради від 09.02.2023 №01-11-01-24/231, в якому зазначено, що з дотриманням вимог пам`яткоохоронного законодавства України, всі власники або уповноважені ними органи (особи) об`єктів культурної спадщини чи їх частин повинні виготовити облікову документацію (паспорт, облікова картка, історична довідка, акт збереження та фотофіксація) та укласти з Департаментом культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради охоронний договір, колегія суддів не приймає до уваги.
Під час апеляційного розгляду справи відповідачем  надано до суду клопотання про долучення доказів, в якому зазначено, що на виконання договору від 27.10.2023 (УЗ/ВК-287/23-10) про виготовлення облікової та технічної документації за результатами відкритих торгів, виконавцем за договором була виготовлена облікова документація, яка разом з проектом охоронного договору направлена для погодження та підписання позивачу. 
До клопотання відповідачем додано копію супровідного листа, адресованого Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради; копію охоронного договору, підписаного відповідачем.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що на час судового розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій між АТ "Українська залізниця" та Департаментом культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради не було укладено охоронний договір на щойно виявлений об`єкт історії та архітектури місцевого значення - "Головний міський залізничний вокзал (Будинок залізничного вокзалу "Полтава-Київська")" по вул. Степана Кондратенка, 12а у м. Полтаві.
При цьому, надані апелянтом до суду апеляційної інстанції копії супровідного листа, адресованого Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради, та охоронного договору, підписаного відповідачем, вказують про вчинення апелянтом дій на виконання судового рішення, та не свідчать про незаконність оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що в даному випадку пред`явлення прокурором позову зобов`язального характеру є ефективним способом захисту інтересів держави, що спрямований на реалізацію державою примусу в частині збереження об`єкта культурної спадщини місцевого значення, а тому погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову шляхом зобов`язання Акціонерне товариство "Українська залізниця" протягом одного місяця з дати набрання рішенням суду законної сили укласти з Департаментом культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради охоронний договір на об`єкт історії та архітектури місцевого значення - "Головний міський залізничний вокзал (Будинок залізничного вокзалу "Полтава-Київська")" по вул. Степана Кондратенка, 12а у м. Полтаві на умовах і в порядку, що визначені постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 №1768.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається. 
Керуючись ст.ст. 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариство "Українська залізниця" - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.07.2023 по справі № 440/2732/23  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	І.С. Чалий    В.В. Катунов   	
Постанова складена в повному обсязі  27.12.2023.