Справа № 466/9805/21                                Головуючий у 1 інстанції: Баєва О.І. 
Провадження № 22-ц/811/1398/23                        Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

20 листопада 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.,
суддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.,
секретар Іванова О.О.
З участю позивача ОСОБА_1 та його представника-адвоката Пахута Ю.С., представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Гурського В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу №466/9805/21 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Пахута Юрія Сергійовича на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 11 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,- про витребування майна з чужого незаконного володіння та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю третьої особи Регіонального сервісного центру ГЦС МВС України у Львівській області,- про визнання договору недійсним

в с т а н о в и в :

20 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 покликається на те, що він є власником транспортного засобу «Subaru BRZ», державний номерний знак НОМЕР_1 . Вказаним транспортним засобом користується ОСОБА_2 . У позивача відсутні ключі від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Він неодноразово усно та письмово звертався до відповідача про повернення транспортного засобу, проте його прохання залишилися без задоволення. У зв`язку із чим змушений звернутися до суду.
Враховуючи наведене, просив витребувати у ОСОБА_2 транспортний засіб марки «Subaru BRZ», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1998 м.куб, синього кольору, ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу, а також стягнути з відповідача на його користь судові витрати.
17 січня 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він був власником автомобіля «Subaru BRZ», державний номерний знак НОМЕР_1 17.10.2019 року. Вказаний автомобіль був придбаний у США за кошти його матері ОСОБА_3 . В червні 2020 року у нього виникли проблеми із правоохоронними органами, тому вирішив переоформити вказаний транспортний засіб за іншою особою з метою уникнення можливої його конфіскації. ОСОБА_1 був давнім знайомим його матері, вони підтримували хороші стосунки. Жодних коштів за договором купівлі-продажу ніхто нікому не передавав, автомобіль жодного дня не перебував у фактичному володінні ОСОБА_1 . Дійсного наміру відчужувати автомобіль у нього не було, відповідач про це знав. У зв`язку із різким погіршенням стосунків між його матір`ю та ОСОБА_1 , ОСОБА_1 вирішив, як помсту, забрати автомобіль.
Просив визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля «Subaru BRZ купе-8», 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , укладений 27.06.2020 року між представником ОСОБА_2 ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в ПП «Автовир»; зобов`язати Регіональний сервісний центр МВС України у Львівській області скасувати реєстрацію транспортного засобу «Subaru BRZ купе-8», 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 та провести нову реєстрацію вказаного транспортного засобу за попереднім власником ОСОБА_2 .
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Львова від 29 квітня 2022 року об`єднано в одне провадження справу № 466/322/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Регіонального сервісного центру ГПС МВС України у Львівській області про визнання договору недійсним зі справою № 466/9805/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , -про витребування майна з чужого незаконного володіння, присвоївши справі № 466/9805/21.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 11 квітня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння – відмовлено.
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю третьої особи Регіонального сервісного центру ГЦС МВС України у Львівській області про визнання договору недійсним – задоволено.
Визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля «Subaru BRZ купе-8», 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , укладений 27.06.2020 року між представником ОСОБА_2 ПП «Автовир» в особі ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .
Зобов`язано Регіональний сервісний центр МВС України у Львівській області скасувати реєстрацію транспортного засобу «Subaru BRZ купе-8», 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 та провести нову реєстрацію вказаного транспортного засобу за попереднім власником ОСОБА_2 .
Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 – адвокат Пахут Ю.С..
Вважає рішення суду незаконним. Зазначає, що 11 травня 2021 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в приміщенні квартири АДРЕСА_1 із застосуванням фізичної сили відібрали в ОСОБА_1 ключі від спірного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, у зв`язку з чим останній звертався в поліцію. Дії ОСОБА_2 призвели до незаконного позбавлення ОСОБА_1 права користуватися належного йому транспортним засобом. Звертає увагу, що рішення суду побудоване виключно на показах свідків, які не мають жодного відношення до укладеного договору купівлі- продажу.
Зазначає, що ОСОБА_2 не оспорював договір комісії від 27 червня 2020 року, укладений між ОСОБА_2 та ПП «Автовир», цей договір є дійсним та створює відповідні правові наслідки. За наявності цього договору, неможливо визнати недійсним договір – купівлі-продажу транспортного засобу №7165/20/008816. На підставі договору комісії від 27.06.2020 укладеного між ОСОБА_2 та ПП «Автовир», останній набув право комісіонера на продаж спірного автомобіля та таке право було реалізоване шляхом укладення скасованого судом договору купівлі-продажу. Після цього, ОСОБА_1 було проведено перереєстрацію придбаного транспортного засобу на себе, йому було видане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, сплачено необхідні платежі, проведено розрахунок за автомобіль, що свідчить про реальність договору купівлі-продажу. Вважає, що ОСОБА_2 , звертаючись до суду з позовом, в такий спосіб намагається ухилитися від повернення ОСОБА_1 майна його законному власнику.
Позивач ОСОБА_1 звертає увагу, що зустрічний позов було подано з пропуском строку на його подання.
Просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 11 квітня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким первісний позов задовольнити, а в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.
07.07.2023 від РСЦ ГСЦ МВС у Львівській області ( філія ГСЦ МВС) (РСЦ ГСЦ МВС у Львівській області) за підписом начальника О.Семчишина надійшов відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 -адвоката Пахута Ю.С.. 
У відзиві третьою особою описано порядок переоформлення ТЗ на покупця із посилання на Закон України «Про дорожній рух» та Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів всіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМ України від 07 вересня 1998 року №1388 (в редакції постанови КМУ від 23 грудня 2009 року №1371. Щодо прийняття рішення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 -адвоката Пахута Ю.С. покладається на розсуд суду.
Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 та його представника-адвоката Пахута Ю.С. на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_2 -адвоката Гурського В.С., вивчивши матеріали цивільної справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.
Відповідно до статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту ЦПК) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1ст.5 ЦПК).
За положеннями ч.1ст.367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Матеріалами справи та судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_5 ТЗ марки «Subaru BRZ» д.н.з. НОМЕР_1 , 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1998 м.куб, синього кольору належить на праві власності ОСОБА_1 .
Позивач ОСОБА_1 стверджує, що він придбав спірний ТЗ за договором купівлі-продажу від 27.06.2020 укладеного на підставі договору комісії з ПП «Автовир» , однак належний йому ТЗ знаходиться у користуванні ОСОБА_2 , який не має наміру повернути належний йому на праві власності автомобіль, незважаючи на те, що він звертався до відповідача як в усній так і у письмовій формі. (а.с.47).
Відповідач ОСОБА_2 у поданій ним позовній заяві посилається на те, що договір купівлі-продажу належного йому спірного ТЗ був фіктивним про що було добре відомо ОСОБА_1 , який не оплачував за ТЗ жодних грошей. Не заперечує, що між ним, ОСОБА_2 (комітентом) та ПП «Автовир» в особі ОСОБА_4 ( комісіонера) 27.06.2020 року було укладено Договір комісії № 7165/20/008816 (а.с.49).
Відповідно до п.1.3 в обов`язки комісіонера входило укласти від свого імені договір купівлі-продажу з покупцем на придбання останнім ТЗ.
ОСОБА_2 стверджує, що укладений договір купівлі-продажу є недійсним, оскільки такий не був спрямований на реальне відчуження ТЗ, кошти ОСОБА_1 за ТЗ не передавалися, автомобіль жодного дня не був у користуванні позивача ОСОБА_1 . У зазначений спосіб він, ОСОБА_2 , намагався уникнути конфіскації належного йому на праві власності автомобіля за наслідками можливого кримінального розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №1701904000000060 від 02.09.2019 року, оскільки по місцю його проживання проводився обшук та було виявлено один пакет поліетиленовий в якому наявний порошок білого кольору, дві металеві посудини зеленого кольору в яких виявлено залишки сухих рослин.
Будучи обізнаним з можливим покаранням у вигляді конфіскації належного йому на праві власності майна, маючи намір зберегти зазначений автомобіль для своїх потреб, вирішив переоформити автомобіль на іншу особу на період розслідування кримінальної справи. Позивач ОСОБА_1 погодився на його пропозицію, знаючи завчасно всі умови.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 та відмовляючи у позовних вимогах ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами мав місце фіктивний правочин, передбачений ст.234 ЦК України, тобто правочин вчинений без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином та визнав договір купівлі-продажу спірного автомобіля недійсним.
З висновками суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується.
За змістом ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Пунктами 1,2 частини другої статті 16 ЦК передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права; визнання правочину недійсним.
Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
За положеннями статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим засадам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідач / позивач ОСОБА_2 як на підставу визнання правочину недійсним зазначає, що такий вчинений фіктивно, без наміру створення правових наслідків з метою уникнення конфіскації належного йому на праві власності автомобіля.
З приводу зазначеного, колегія суддів зазначає, що наведені позивачем ОСОБА_2 обставини оспорюваного правочину не можуть бути підставою для застосування ст.234 ЦК України з огляду на те, що дії позивача ОСОБА_2 щодо укладення оспорюваного ним договору купівлі-продажу автомобіля свідчать про наявність його свідомої волі на уникнення можливої конфіскації, що суперечить інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Укладаючи договір купівлі-продажу автомобіля «Subaru BRZ купе-8» 27.06.2020 року між представником ОСОБА_2 –комітентом ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , сторони знали про правові наслідки укладення такого та повинні були розуміти наслідки кожний для себе. На виконання договору купівлі-продажу ТЗ була проведена державна реєстрація права власності у РСЦ МВС України у Львівській області.
Колегія суддів звертає увагу, що у резолютивній частині рішення суд ухвалив визнати недійсним лише договір купівлі-продажу автомобіля «Subaru BRZ купе-8» від 27.06.2020 року між представником ОСОБА_2 ПП «Автовир в особі Стрихуляка К.В. та ОСОБА_1 . Однак, судом не враховано, що учасниками спірних правовідносин було укладено два договори- між ОСОБА_2 та ПП «Автовир» укладено договір комісії, а в подальшому між ПП «Автовир» та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу.
Згідно ст.1011 ЦК за договором комісії одна сторона ( комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.
Відтак, ПП «Автовир» при укладенні договору купівлі-продажу ТЗ № 7165/20/008816 не було представником ОСОБА_2 , а діяло від власного імені, а тому саме ПП «Автовир» є стороною договору купівлі-продажу.
Укладення договору купівлі-продажу між ПП «Автовир» та ОСОБА_1 не мало на меті умислу на фіктивний правочин, передбачений ст.234 ЦК України, тобто правочин без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.
Отже, спірний правочин, а саме договір купівлі-продажу ТЗ № 7165/20/008816, був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Зазначені обставини та норми права не були враховані судом першої інстанції, що свідчить про неповне з`ясування всіх обставин справи. Уклавши договір купівлі-продажу спірного автомобіля, позивач ОСОБА_1 провів перереєстрацію такого на своє прізвище, йому було видано свідоцтво про реєстрацію ТЗ відповідно до якого ТЗ марки «Subaru BRZ» д.н.з. НОМЕР_1 , 2015 року випуску, синього кольору належить на праві власності ОСОБА_1 .
Так як ТЗ знаходився у ОСОБА_2 та останній не згідний його повернути, ОСОБА_1 звернувся в суд про витребування такого.
Відповідно до ст..41 Конституції України, ст.321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Частиною 1 ст.317 ЦК встановлено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження майном.
Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст..316 ЦК України).
За положеннями ст.ст. 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленому законом ( ст.. 321 ЦК України).
Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним
Враховуючи право власника на володіння належним йому майном, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.
Доводи відповідача ОСОБА_2 про фіктивність правочину, не оплату вартості автомашини покупцем ґрунтуються на поясненнях свідків сторони відповідача ОСОБА_2 та не підтверджуються належними та допустимими доказами.
Відповідно до ч.1 п.п.1,3,4 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: п.1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; п.3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;п.4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
ЄСПЛ прописав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов» язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ( справа «Серявін та інші проти України», рішення від 10 лютого 2010 року).
Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.2; 376 ч.1п.п.3,4; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції
                                                   п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Пахута Юрія Сергійовича задоволити.
Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 11 квітня 2023 року скасувати.
Ухвалити нове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволити.
Витребувати від ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 ) автомобіль «Subaru BRZ купе-8» 2015 року випуску синього кольору, об`єм двигуна 1998 м куб., номер кузова НОМЕР_2 , державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , ключі та свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_8 даного транспортного засобу.
Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні його позову до ОСОБА_1 , третя особа Регіональний сервісний центр ГЦС МВС України у Львівській області про визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу недійсним.
Стягнути із ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 ) 1427,41 грн. (Одна тисяча чотириста двадцять сім грн.. 41коп) сплаченого судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 30 листопада 2023 року.

Головуюча суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк