Номер провадження: 33/813/1760/23
Номер справи місцевого суду: 507/752/23
Головуючий у першій інстанції:
Дармакука Т.П. 
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       12.10.2023 року                                                                 м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду судової палати у цивільних справах Лозко Ю.П.,
за участю секретаря судового засідання Гуденка Д.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Проценка Олександра Миколайовича 
розглянувши апеляційну скаргу захисника Плачкова Федора Івановича, який діяв в інтересах ОСОБА_1 
на постанову судді Любашівського районного суду Одеської області від 18 травня 2023 року
                                ВСТАНОВИВ:
Постановою судді Любашівського районного суду Одеської області від 18 травня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.4 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення: за ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн; за ч.4 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки. Остаточно накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, відповідно до ст. 36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки. Вирішено питання щодо судових витрат.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 05 травня 2023 року 
о 19:50 годині, на автодорозі Р-75 Балта- Криве Озеро, по вулиці Балтській в с. Арчепитівка Подільського району Одеської області, керуючи автомобілем "Mersedes ML 270", д/н НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем "Камаз" д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в попутньому напрямку. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 12.1, 13.1 «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 року».
Крім того, ОСОБА_1 05 травня 2023 року о 19:50 годині, на автодорозі Р-75 Балта- Криве Озеро, по вулиці Балтській в с. Арчепитівка Подільського району Одеської області, керуючи автомобілем "Mersedes ML 270", д/н НОМЕР_1 , скоїв дорожньо-транспортну пригоду, після чого вживав алкогольні напої після вчинення ДТП, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення факту вживання алкоголю. Від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився під відеозапис. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5, 2.10 (є) «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 року».
В апеляційній скарзі захисник Плачков Ф.І., який діяв в інтересах ОСОБА_1 просив скасувати постанову Любашівського районного суду Одеської області від 18 травня 2023 року та закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_1 не був повідомлений судом належним чином про дату і час розгляду справи, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови та прийняття нової постанови, що відновить порушені права ОСОБА_1 . Крім того, на думку захисника, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, а саме неправильно застосовано норми ч.1 ст. 130, ст. 251, ч.1 ст. 256 КУпАП, порушено порядок проведення судового засідання.
Також в апеляційній скарзі захисник порушував питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовував тим, що копію оскаржуваної постанови 
 ОСОБА_1 не отримував, про дату та час судового засідання не повідомлявся, про наявність оскаржуваної постанови ОСОБА_1 дізнався лише 29 серпня 2023 року.
12 жовтня 2023 року адвокат Плачков Ф.І. подав до апеляційного суду заяву у якій повідомив, що здійснення ним захисту інтересів ОСОБА_1 за ініціативою останнього припинено.
В судовому засіданні 12 жовтня 2023 року ОСОБА_1 просив суд допустити до участі у справі нового захисника, адвоката - Проценко О.М. з метою реалізації ним права на захист, що задоволено судом.
Під час апеляційного перегляду ОСОБА_1 та його захисник, адвокат Проценко О.М. підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, поданої захисником Плачковим Ф.І. При цьому захисник Проценко О.М. просив апеляційний суд врахувати аргументи на яких він наголошував, в якості спростування висновків суду першої інстанції про доведеність вчинення ОСОБА_1 вказаних вище адміністративних правопорушень.
Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
       Строк на апеляційне оскарження, пропущений із поважних причин, може бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.
       При вирішенні питання про можливість поновлення пропущеного процесуального строку, суд має зважати на причини, які слугували перешкодами у реалізації особою права на апеляційне оскарження.
       Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
       Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд повинен у сукупності оцінити всі обставини справи, навести мотиви щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та зазначити, з яких підстав подане скаржником клопотання може бути задоволене.
       Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.
       Відповідно до приписів ч.1 ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Так, 18 травня 2023 року судом прийнята оскаржувана постанова, тому у відповідності до ст. 294 КУпАП перебіг строку на апеляційне оскарження цієї постанови суду розпочався з 19 травня 2023 року і закінчився 29 травня 2023 року.
Як убачається з матеріалів справи, розгляд судом справи відносно 
ОСОБА_3 відбувся за відсутності останнього, доказів, які б підтверджували отримання ОСОБА_3 копії оскаржуваної постанови суду у межах строку на апеляційне оскарження матеріали справи не містять. З матеріалами справи 
ОСОБА_1 ознайомився 30 серпня 2023 року, з апеляційною скаргою захисник в його інтересах звернувся 07 вересня 2023 року.
З огляду на вказане, апеляційний суд вважає, що наведені апелянтом доводи у якості причин пропуску строку на апеляційне оскарження є поважними, у зв`язку з чим клопотання про поновлення цього строку підлягає задоволенню.
Відповідно до положень ч.7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Із тексту апеляційної скарги убачається, що захисником не оспорюється факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, як і не заперечується та обставина, що за участі транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 трапилася дорожньо-транспортна пригода. Захисник також не оспорює, що обставини складення протоколів про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 фіксувалися правоохоронцями за допомогою технічного засобу фіксації, а тому з огляду на приписи ч.7 ст. 294 КУпАП, ці обставини апеляційним судом не переглядаються.
Як на підставу для задоволення апеляційних вимог, скасування постанови суду та закриття провадження у справі, захисник посилався лише на те, що справу розглянуто без участі ОСОБА_1 , і останнього не повідомлено належним чином про дату, час та місце розгляду справи, чим порушено його права.
Апеляційний суд зазначає, що сама по собі та лише обставина, що справу про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції розглянуто за відсутності ОСОБА_1 не є безумовною підставою для скасування постанови суду та закриття провадження у справі, оскільки правові підстави для прийняття такого рішення, регламентовані ст. 247 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції зважає на те, що ОСОБА_1 не був позбавлений можливості захищати власні інтереси у справі, шляхом подання апеляційної скарги з наведенням мотивів і доводів в обгрунтування власної правової позиції, і це право йому було забезпечено апеляційним судом, шляхом поновлення строку на апеляційне оскарження. Окрім того, апеляційний суд враховує і ту обставину, що представництво та захист інтересів у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 забезпечується адвокатом, тобто він користується професійними правничими послугами, а тому за наведених вище обставин, апеляційний суд вважає, що право на захист особи забезпечено.
Переглядаючи цю справу апеляційний суд враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема рішення у справі справі «Серявін та інші проти України», ЄСПЛ зазначав: «ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті».
Беручи до уваги ту обставину, що ОСОБА_1 не приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, зважаючи на стислість (обмеженість) доводів апеляційної скарги захисника Плачкова Ф.І., поданої в інтересах ОСОБА_1 , врахувуючи фактичні обставини цієї справи, апеляційний суд доходить висновку про можливість врахування та надання правової (юридичної) оцінки доводам, наведеним у судовому засіданні захисником Проценком О.М. з метою дотримання права ОСОБА_1 бути почутим судом.
Як на підставу для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі, захисник Проценко О.М. посилався на те, що у змісті оскаржуваної постанови не зазначено про те, які саме письмові докази досліджені у судовому засіданні; судом безпідставно враховано письмові пояснення ОСОБА_1 , оскільки останній такі пояснення не надавав та не підписував; протокол про адміністративне серії ААД №165383 від 05 травня 2023 року містить недостовірні відомості, оскільки він складений о 21:30 год., у якому зазначено, що правопорушення скоєно о 19:50 год., у той час відеофіксація подій поліцейськими почала здійснюватися о 19:17 год., отже містять розбіжності у часі; схема ДТП не підписана ОСОБА_1 , а підпис від імені 
 ОСОБА_2 є таким, що на думку адвоката відрізняється від його підпису на інших документах. Також просив врахувати характер та локалізацію пошкоджень, які отримали транспортні засоби, унаслідок ДТП. Водночас зазначає, що пояснення ОСОБА_2 складено на бланку МВСУ ГУНП, є не засвідченою копією та не мають останнього листа яким закінчюються. Компакт диск, який долучений до матеріалів справи є недопустимим доказом, оскільки його долучено до справи з порушенням правил подачі електронних доказів.
Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення з урахуванням пояснень, наданих адвокатом Проценко О.М. в судовому засіданні, апеляційний суд враховує таке.
Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251 КУпАП, зокрема, до таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показання технічних засобів, що мають функції фотозйомки, а також інші документи.
В основу висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції поклав відомості зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №165383 від 05 травня 2023 року, схемі ДТП, письмових поясненнях ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .
Однак, з висновками місцевого суду щодо наявності підстав для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апеляційний суд не погоджується з огляду на таке.
Згідно приписів ст.124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Диспозиція наведеної норми передбачає відповідальність за порушення правил дорожнього руху, указана норма за своєю властивістю є бланкетною, тобто з метою її застосування та врегулювання суспільних відносин, виникає необхідність звернення до нормативно-правових актів, які детально регламентують зазначені правила.
Обов`язки водіїв та пішоходів, а також технічні вимоги до транспортних засобів регулюють Правила дорожнього рухуУкраїни, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року N 1306(з подальшими змінами та доповненнями) (далі -Правила).
За п. 1.3 вказаних Правил учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила (п. 1.4).
Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. (п.12.1).
Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу. (п.13.1). 
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №165383 від 05 травня 2023 року убачається, що: «05 травня 2023 року о 19.50 год. в с. Арчепитівка на 
вул. Балтська, 2, автомобільної дороги Р-75 Балта- Криве Озеро ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Мерседес» ML 270 р/н б/н VIN НОМЕР_3 не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції, здійснив зіткнення з автомобілем «Камаз», р/н НОМЕР_2 під керування водія ОСОБА_2 , який рухався у попутному напрямку. В результаті ДТП постраждалих немає. Автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.12.1, 13.1 ПДР, за що відповідальність передбачена за ст. 124 КУпАП».
Як убачається зі змісту протоколу, у графі до «протоколу додаються» зазначено: «письмові пояснення, схема ДТП».
Схема місця ДТП містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти, дані про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, транспортний засіб, причетний до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та інше), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, зазначено ідентифікаційні дані транспортних засобів та відомості про їх пошкодження, зокрема вказано, що у автомобіля «Камаз» пошкоджена фара заднього ходу, праве заднє крило, тоді як у автомобіля «Мерседес» деформований капот, решітка радіатора, передній бампер, ліва фара, ліве нижнє крило, лобове скло. 
Ці обставини, зафіксовані у схемі ДТП, засвідчені підписом водія автомобіля «Камаз» ОСОБА_2 .
Характер та локалізація пошкоджень транспортного засобу «Мерседес» зазначених у схемі ДТП, підтверджується також відеозаписом, наданим поліцейським, з якого серед іншого убачається з переважною більшістю наявністю ушкоджень саме лівої передньої частини автомобіля «Мерседес», а саме лівого нижнього крила, лівої фари.
Сукупність зазначених вище доказів свідчать про те, що у дійсності мало місце зіткнення транспортних засобів, унаслідок чого вони зазнали механічних ушкоджень. 
З огляду на вказане, також слід дійти висновку, що контактування правої задньої частини автомобіля «Камаз» та лівої передньої частини автомобіля «Мерседес», ймовірно, могло відбутися у період зміни напрямку руху (перестроювання) автомобілів. 
Як убачається з письмових пояснень ОСОБА_2 , записаних з його слів поліцейським, ОСОБА_2 керував автомобілем «Камаз», приблизно о 19.50 год. рухався на ньому по автодорозі Р-75 Балта-Криве Озеро, а саме по с. Арчепитівка. У правій смузі побачив вибоїну, та увімкнув покажчик повороту. В дзеркало заднього виду бачив, що рухався автомобіль, він був далеко. Об`їхавши вибоїну, увімкнув правий поворот та повернувся у свою праву смугу руху. В дзеркало заднього виду бачив, що автомобіль «Мерседес» почав гальмувати, так як він рухався на великій швидкості та потім почув удар ззаду та відразу зупинився. З автомобіля вийшов військовий та сказав йому, що в нього відсутні претензії та він може їхати. Водієм, як потім виявилося був ОСОБА_1 , який знаходився з ознаками алкогольного сп`яніння. Після чого ОСОБА_2 викликав поліцію. До приїзду поліцейських ОСОБА_4 у його присутності вживав алкогольні напої. У результаті ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень, ніхто не постраждав (а.с. 6).
Отже із пояснень водія ОСОБА_2 убачається, що він двічі змінював смугу свого руху, шляхом перестроювання, при цьому, як до початку вчинення маневру, шляхом виїзду з правої смуги на ліву, так і повертаючись у зворотному напрямку, 
 ОСОБА_2 був достеменно обізнаний про те, що позаду нього рухається автомобіль.         
Окрім того, як зазначає ОСОБА_2 , він бачив, що у той час, коли він повертався у праву смугу руху, автомобіль під керуванням ОСОБА_1 почав гальмувати, тобто вчиняв заходи для уникнення ДТП.
Письмові пояснення, складені від імені ОСОБА_1 , які міститься в матеріалах справи, апеляційний суд не враховує та не приймає до уваги, оскільки вони не містять підпису ОСОБА_1 , крім того, як убачається з відеозапису, від їх підписання ОСОБА_1 відмовився у категоричній формі. Отже врахування судом цих пояснень, як джерела доказів є помилковими.
При цьому апеляційний суд зауважує, що матеріали справи не містять жодного джерела доказів на підтвердження тієї обставини, що ОСОБА_1 було порушено вимоги п.12.1 ПДР, тобто не дотримано межу безпечної швидкості руху.
Надаючи правову оцінку діям ОСОБА_1 на предмет не виконання ним вимог п. 13.1 ПДР, а саме не дотримання безпечної дистанції, як про те зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №165383, апеляційний суд з огляду на фактичні обставини події ДТП, яка мала місце у цій справі 05 травня 2023 року, з висновками місцевого суду щодо наявності у діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не погоджується оскільки фактичні обставини цієї справи не дають підстав дійти висновку про те, що саме невиконання ОСОБА_1 п.13.1 ПДР України знаходиться у прямому причинному зв`язку з ДТП та наслідками, що настали у виді пошкодження транспортних засобів.
Водночас апеляційний суд зауважує, що предметом судового розгляду у справі, що переглядається є відповідність дій ПДР України саме водія ОСОБА_1 , у той час як суд позбавлений можливості надавати правову (юридичну) оцінку діям водія 
 ОСОБА_2 , оскільки протокол про адміністративне правопорушення, що є предметом розгляду цієї справи, складений відносно ОСОБА_1 , а суд здійснює судовий розгляд лише щодо особи, відносно якої складений протокол про адміністративне правопорушення.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах "Кобець проти України" від 14.02.2008, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001, "Леванте проти Латвії" від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.
За вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно приписів статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
За таких обставин апеляційний суд вважає помилковими висновки суду першої інстанції про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. 
Переглядаючи постанову місцевого суду в частині визнання ОСОБА_1 винуватим за ч.4 ст. 130 КУпАП та законності судового рішення у цій частині, апеляційний суд виходить із такого.
У відповідності до диспозиції ч. 4 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.
Об`єктивна сторона даного правопорушення полягає у вживанні особою, яка керувала транспортним засобом, алкоголю після дорожньо-транспортної пригоди за її участю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.
Відповідно до п. 2.10 "є" ПДР України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю.
Приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 130 КУпАП, суд в основу оскаржуваної постанови поклав відомості, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД 
№ 165384 від 05 травня 2023 року, письмових поясненнях ОСОБА_1 , відеозаписі.
Із протоколу серії ААД №165384 від 05 травня 2023 року убачається, що: « 05 травня 2023 року о 19.50 год. в с. Арчепитівка на вул. Балтська, 2, автомобільної дороги Р-75 Балта- Криве Озеро ОСОБА_1 керуючи автомобілем Мерседес ML 270 р/н б/н VIN НОМЕР_3 вживав алкогольні спиртні напої після вчинення ДТП за його участю до проведення уповноваженою медичною особою медичного огляду з метою встановлення факту вживання алкогольних напоїв. Пройти огляд за допомогою приладу «Drager» чи пройти медичний огляд на факт вживання алкоголю відмовився. Огляд фіксувався за допомогою бодікамери NC-M6B 181501686691108, чим порушив вимоги п.2.5, 2.10 «є», за що відповідальність передбачена ч.4 ст. 130 КУпАП». 
Зі змісту протоколу також убачається, що у графі до «протоколу додаються» зазначено: «письмові пояснення, оптичний диск».
Із долученого до матеріалів цієї справи відеозапису убачається, що фіксація подій поліцейськими розпочалася о 19:17 год., приїхавши на місце події, правоохоронці установили факт дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля «Мерседес» під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Камаз» під керування ОСОБА_2 . У ході спілкування з поліцейськими, ОСОБА_1 підтвердив факт вживання алкоголю саме після ДТП, вказав, що пив горілку. Крім того, як убачається з відеозапису, перебуваючи в салоні автомобілю, під час надання усних пояснень, ОСОБА_1 у присутності правоохоронців відкрив пляшку з назвою «Водка Лайм» та вживав рідину, яка у ній містилася. Разом із тим, у ході з`ясування обставин справи, а саме моменту ДТП, поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що повідомлення про ДТП на 102 надійшло о 19:55 год., у той час як правоохоронці прибули на місце події о 20:20 год., тобто через 30 хвилин після дорожньо-транспортної пригоди. 
Зважаючи на ту обставину, що у цій справі, факт наявності дорожньо-транспортної пригоди встановлено та учасниками справи не заперечується, як і не ставиться під сумнів факт керування ОСОБА_1 вказаним вище транспортним засобом, та обставина, що після ДТП та до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 вживав алкогольні напої, що зафіксовано правоохоронцями, апеляційний суд погоджується з висновками суду щодо наявності правових підстав для визнання ОСОБА_1 винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП. 
Закриття апеляційним судом провадження у справі про притягнення 
 ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП не впливає на правильність висновків щодо наявності у діях водія ознак іншого (самостійного) складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП, оскільки між складами вказаних правопорушень відсутній правовий взаємозв`язок, тобто для установлення в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого 
ч.4 ст. 130 КУпАП не має юридичного значення факт визнання особою винуватою чи б то не винуватою у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, що вбачається із конструкції диспозиції норми ч.4 ст. 130 КУпАП.
Щодо посилань захисника про недопустимість та неналежність відеозапису, як доказу, що міститься в матеріалах справи, апеляційний суд зауважує про таке.
Статус доказів, перелік джерел, правила їх допустимості визначаються виключного національним законом. Конвенційне право та його тлумачення ЄСПЛ залишає правила допустимості доказів на розсуд держав, з поправкою на вимогу загальної справедливості судового провадження.
Національний припис закону ст. 251 КУпАП встановлює абсолютний характер джерел та змісту доказової інформації по справі "будь - які фактичні дані". Також, на відміну від правил кримінального провадження, КУпАП не містить критеріїв недопустимості доказів.
Посилання захисника щодо невідомості джерела походження відеозапису, як доказу у справі, апеляційний суд відхиляє, оскільки як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №165384 від 05 травня 2023 року у ньому зазначено, що до цього документа долучено оптичний диск, що відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. 
Посилання захисника про те, що відеозапис не є безперервним, апеляційний суд оцінює критично, оскільки КУпАП не містить застережень щодо мінімальних чи то максимальних об`ємів відеозапису, який може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення.
У той час, як долучений до матеріалів справи відеозапис за своїм обсягом та повнотою відповідає критерію достатності, та містить фіксацію подій, що підтверджує обставини, викладені та зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення. 
Посилання адвоката про те, що відеозаписи із бодікамери поліцейського та інформація, зафіксована у протоколі про адміністративне правопорушення, містить розбіжності у часі судом сприймаються критично, оскільки вказане не спростовує правильних висновків суду щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, а саме вживання алкоголю після ДТП.
Посилання захисника про те, що відеозапис, як електронний доказ до матеріалів справи долучено з порушеннями, оскільки правоохоронцями надано його копію, а не оригінал відеозапису, апеляційній суд відхиляє, оскільки норми КУпАП не містить такої вимоги до відеозапису, про які твердить захисник. 
Посилання адвоката на правовий висновок Верховного Суду, сформований за результатами розгляду справи №592/5576/17 за правилами КАСУ, апеляційний суд вважає недоречними, оскільки під час апеляційного перегляду справи, суд апеляційної інстанції у якості основного джерела регулювання суспільних правовідносин застосовує положення КУпАП, з огляду на приписи ст. 2 КУпАП.
Посилаючись на необхідність врахування правового висновку касаційного суду, апелянт не врахував, що у зазначеній ним постанові від 24 січня 2019 року у справі №592/5576/17 предметом касаційного перегляду була саме постанова про адміністративне правопорушення, винесена правоохоронцями за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, у порядку регламентованому ст. 283 КУпАП.
Таким чином, предметом перегляду суду касаційної інстанції було процесуальне рішення, винесене у формі постанови, а не протоколу про адміністративне правопорушення, що має місце у даному випадку, під час перегляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 в апеляційному порядку, регламентованому нормами КУпАП.
Посилання захисника на постанову Верховного Суду у справі №922/51/20 також не заслуговує на увагу, оскільки у цій справі правова оцінка доказів касаційним судом здійснювалася за правилами ГПК та стосувалася письмових доказів (документів), а не відеозапису, тобто іншого джерела доказів. 
За таких обставин, висновок судді про наявність в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.130КУпАП є вірним.
За результатами апеляційного розгляду справи, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу потрібно задовольнити частково, а оскаржувану постанову судді Любашівського районного суду Одеської області від 18 травня 2023 року в частині визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладення стягнення за ст. 124 КУпАП скасувати та закрити у цій частині провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
За таких обставин, оскаржувану постанову також потрібно змінити, виключивши з її мотивувальної та резолютивної частини застосування судом вимог статті 36 КУпАП щодо накладення на ОСОБА_1 остаточного адміністративного стягнення. 
В іншій частині постанову Любашівського районного суду Одеської області від 18 травня 2023 року потрібно залишити без змін. 
Керуючись ст. 294 КУпАП
                                        ПОСТАНОВИВ:
Клопотання захисника Плачкова Федора Івановича, який діяв в інтересах ОСОБА_1 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Любашівського районного суду Одеської області від 18 травня 2023 року.
Апеляційну скаргу подану захисником Плачковим Федором Івановичем, який діяв в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову судді Любашівського районного суду Одеської області від 18 травня 2023 року в частині визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладення стягнення за ст. 124 КУпАП скасувати та закрити у цій частині провадження у справі на підставі 
п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Змінити оскаржувану постанову судді Любашівського районного суду Одеської області від 18 травня 2023 року, виключивши з її мотивувальної та резолютивної частини застосування судом вимог статті 36 КУпАП щодо накладення на ОСОБА_1 остаточного адміністративного стягнення. 
В іншій частині постанову Любашівського районного суду Одеської області від 18 травня 2023 року залишити без змін. 
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                Ю.П. Лозко