ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/6725/23                                        Головуючий суддя І інстанції Подус Г. С.
Провадження № 33/818/1139/23                                Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2023 року                                                        м.Харків
суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Бабаскіна К.С. на постанову судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 06 вересня 2023 року стосовно ОСОБА_1 , -
у с т а н о в и в:
Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, 
- визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано його адміністративному стягненню у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Постановою встановлено, що 01.03.2023, о 20 год 37 хв., на автодорозі в с. Підлиман, вул. Центральна, ОСОБА_1 керував транспортним засобом DAEWOO NEXIA, н/з НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. При використанні алкотестер Драгер було виявлено – 0,65 ‰, чим порушив вимоги 2.9 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП».

В своїй апеляційній скарзі апелянт просить оскаржувану постанову скасувати, ухвалити нове рішення, яким закрити адміністративне провадження.
Свої вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що у протоколі неправильно зазначено час керування транспортним засобом, вказано 20 година 37 хвилин, проте протокол було складено о 20 годині 35 хвилин, тест на приладі Драгер було здійснено о 20 годині 24 хвилини.
Вказане, на думку апелянта виключає один з обов`язкових елементів об`єктивної сторони – час.
Крім того, захисник наголошує на тому, що ОСОБА_1 після проходження огляду не зовсім погодився з його результатами, проте працівники поліції не запропонували йому пройти огляд в закладі охорони здоров`я, права не роз`яснили.
Відповідний підпис ОСОБА_1 у чеку не поставив.
При цьому відеозапис не є безперервним, а тому такий доказ також не можна враховувати, немає відеозапису складання протоколу, його вручення.
Також апелянт вважає, що вказані порушення є підставами для закриття адміністративного провадження.

Щодо неявки сторін в судове засідання необхідно зазначити наступне.
Будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду в призначене судове засідання 13 грудня 2023 року ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися, клопотання про відкладення апеляційного перегляду справи не подавали, про причини неявки апеляційний суд не повідомили.
За таких обставин, приходжу до висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності ОСОБА_1 та його захисника.

Дослідивши матеріали справи відповідно до вимог частини 7 статті 294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.
З огляду на матеріали справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини, передбаченні ст. 280 КУпАП, щодо вчинення правопорушення і вини ОСОБА_1 , та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст. ст. 283, 284 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.
Протокол про адміністративне правопорушення (а. с. 1) відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися.
Згідно вимог ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається не дійсним.
В протоколі про адміністративне правопорушення (а. с. 1) працівником поліції зазначено, що 01.03.2023, о 20 год 37 хв., на автодорозі в с. Підлиман, вул. Центральна, ОСОБА_1 керував транспортним засобом DAEWOO NEXIA, н/з НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. При використанні алкотестер Драгер було виявлено – 0,65 ‰, чим порушив вимоги 2.9 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції або свідків було необ`єктивне ставлення в частині саме складання протоколу про адміністративне правопорушення. 
Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 чи його захисник до суду не надали.
Апеляційний суд вважає, що обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.
Відповідно до п. 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена наказом МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735 - «водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я»
На аркуші 2 міститься акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.
На аркуші 3 вбачається результат тестування ОСОБА_1 на алкоголь, рівень 0,65 промілле.
Також до матеріалів справи доданий диск з відеозаписом.
З відеозапису чітко вбачається, що ОСОБА_1 погодився на проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Drager».
Після проходження огляду та отримання його результатів, працівник поліції задав водієві питання, чи погоджується ОСОБА_1 з результатами огляду, на що ОСОБА_1 відповів, що не зовсім погоджується у зв`язку з способом отримання працівниками поліції його документів.
При цьому, водій не оскаржував саму процедуру проходження огляду, не оскаржував і сам факт алкогольного сп`яніння, не просив пройти тест в закладі охорони здоров`я, а продовжував наголошувати на тому, що в його документах були кошти, які зникли і можливо хтось їх вкрав.
Фактично на відео зафіксована, в тому числі, сімейна сварка, яка не має жодного відношення до факту керування ОСОБА_1 своїм автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.
Факт керування підтверджується відеозаписом, з якого чітко вбачається як ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а після зупинки вийшов із за керма, що насправді не заперечувалось і самим ОСОБА_1 .
Відповідні доводи містяться в апеляційній скарзі захисника та повінстю спростовуються зібраними доказами.
Протокол про адміністративне правопорушення та відеозаписи не містять істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.
Обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.
Що стосується посилання апелянта на те, що відеозапис здійснювався на планшет, апеляційний суд не приймає такі доводи захисника, оскільки з відповідей поліції вбачається, що відеореєстратори на момент складення протоколу ще не були видані, натомість було видано службовий планшет, а відповідна книга книга обліку ведеться з 20.05.2023 року.
Апеляційний суд наголошує, що робота райвідділу поліції була відновлена після деокупації Харківської області, зокрема Ізюмського району і відповідно деякі проблеми із забезпеченням органів правопорядку можуть виникати.
При цьому екіпаж було забезпечено технічним засобом, на який і велася фіксація адміністративного правопорушення.
Таким чином, відеозапис є належним та допустимим доказом, а підстав ставити під сумнів законність вказаного доказу у апеляційного суду немає. 
Розбіжності в часі, про які в свої скарзі зазначив апелянт, дійсно мають місце, але на думку апеляційного суду вони не є суттєвими та елементарно є описками, помилками.
Такі розбіжності не впливають на наявність відповідного складу адміністративного правопорушення та жодним чином не спростовують наявність події – а саме керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Решта доводів захисника апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Крім того, апеляційний суд наголошує, ціль накладення будь якого стягнення, полягає у вихованні громадян та у запобіганні вчиненню ними нових правопорушень.
Правила дорожнього руху забезпечують безпеку громадян і їх порушення може призвести до тяжких наслідків. 
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що впливатимуть зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцією факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишить місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1987 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.
За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.
Вид адміністративного стягнення ОСОБА_1 , суддею призначений з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, в межах строку передбаченого ст. 38 КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції не встановлено.
Cуд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова є належним чином вмотивованою та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Бабаскіна К.С.– залишити без задоволення.
Постанову судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 06 вересня 2023 року стосовно ОСОБА_1 – залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

       Суддя                                                                 О.Ю. Грошева