ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 р.	Справа № 952/259/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  Жигилія С.П. ,
за участю секретаря судового засідання Кругляк М.С.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 07.09.2023, головуючий суддя І інстанції: Яценко Є.І., смт. Зачепилівка, Зачепилівського району Харківської області, повний текст складено  року по справі № 952/259/23
          за позовом          ОСОБА_1  
          до         Поліцейського УПП в Дніпропетровській області ДПП сержант поліції Нікітенка Андрія Віталійовича ,         Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції,   Департаменту патрульної поліції              
          про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 391492 від 02.03.2023,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2023 року ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач) звернувся до Зачепилівського районного суду Харківської області із позовом до поліцейського УПП в Дніпропетровській області ДПП сержанта поліції Нікітенко Андрія Віталійовича (далі по тексту – відповідач 1), Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області (далі по тексту – відповідач 2),  Департаменту патрульної поліції (далі по тексту – відповідач 3)  про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,  в якому позивач просить суд:
-          визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 391492 від 02.03.2023, винесену  поліцейським УПП в Дніпропетровській області ДПП сержантом поліції Нікітенко А.В. у вигляді штрафу у розмірі 425,00 гривень за скоєння  адміністративного правопорушення, передбаченого  ч.1 ст.126 КУпАП, провадження справі закрити. 
Рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 07 вересня 2023 року у справі №952/259/23 частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 .
Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 391492 від 02.03.2023 винесену поліцейським роти № 3 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Нікітенко Андрієм Віталійовичем про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 адміністративного стягнення в розмірі 425 грн, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП.
Адміністративне провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності з ч.1 ст.126 КУпАП – закрито.
В іншій частині позову   ОСОБА_1 – відмовлено.
Відповідач 2, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій  просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 07 вересня 2023 року у справі №952/259/23 та ухвалити нове рішення, яким  позовну заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги  відповідачем 2 вказано, що позивач пропустив  строки звернення до суду з адміністративним позовом, що не дослужувалось судом першої інстанції. Зокрема, оскаржувану постанову було  винесено 02.03.2023, тоді як із позовом до суду ОСОБА_1 звернувся  вже із пропуском 10-денного строку  на оскарження  визначеного статтею 289 КУпАП. Крім того,  посилання в тексті позову на отримання постанови лише  15.04.2023 засобами поштового зв`язку, не дає права на  оскарження постанови в інший строк, адже за даними постанови позивач  від підпису відмовився, а тому був обізнаний про існування  і зміст оскаржуваної постанови. Апелянт на підтвердження своєї позиції  посилався також на  судову практику Верховного Суду, викладену  у постанові від 20.06.2018 по справі №392/1373/16-а та у постанові від 18.01.2019 по справі №576/1434/17. 
Позивач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу. 
Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у них докази, обговоривши підстави та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вимог поданої відповідачем апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що постановою поліцейського УПП в Дніпропетровській області ДПП сержантом поліції Нікітенко А.В. від 02.03.2023 серії БАД № 391492 ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено штраф в розмірі 425, 00 гривень.
Зі змісту вищевказаної постанови вбачається, що 02.03.2023 о 08 год. 30 хв. водій ОСОБА_1 в Новомосковському районі Дніпропетровської області по трасі М-29 159 км., керував автомобілем «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» державний номерний знак НОМЕР_2 та на вимогу працівника поліції не пред`явив документи зазначені в п.п. 2.1 ПДР чим порушив п.п. 2.4 ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
Суд першої інстанції частково задовольняючи позов ОСОБА_1 виходив з того, що  строк на звернення до суду позивачем пропущено з поважних причин. 
Переглядаючи оскаржуване рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.
Положеннями  частини  першої статті  5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Строк звернення до адміністративного суду, наслідки пропущення строків звернення до суду, обчислення процесуальних строків, поновлення та продовження процесуальних строків урегульовано положеннями статей 118-123 КАС України.
Згідно із частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. 
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України).
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина третя статті 122 КАС України).
В силу приписів частини другої статті 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Поряд з цим, в межах спірних правовідносин іншим законом, який визначає інші строки для звернення до суду є Кодекс України про адміністративні правопорушення (далі – КупАП).
Відповідно до частини першої статті 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі (ч. 3 цієї статті).
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 288 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. 
Згідно зі статті 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.
Виходячи з приведених вище норм, положеннями КУпАП закріплено десятиденний строк для оскарження постанови про адміністративне правопорушення, який обчислюється з дня винесення відповідної постанови,  тоді як вимогами КАС України також  визначено десятиденний строк на оскарження постанов по справам про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху   з дня вручення такої постанови.
З матеріалів справи  колегією суддів встановлено, що  оскаржувана постанова  про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 391492 прийнята 02.03.2023,  в той час як із позовом до суду першої інстанції ОСОБА_1 звернувся  лише 21.04.2023.
У клопотанні про поновлення  пропущеного строку  на подання позовної заяви, яке було надано до суду одночасно із позовом (а.с. 8), ОСОБА_1 зазначено, що  копію постанови не отримував та про її існування йому стало відомо лише 15.04.2023, після отримання  вказаної постанови засобами поштового зв`язку за місцем мешкання, на підтвердження чого подано  копію конверта (а.с. 9).
Окрім того, позивачем  у тексті позову зазначено, що  постанова про накладення адміністративного стягнення  йому не оголошувалась на місці зупинки транспортного засобу, копія не вручалась та матеріал не розглядався, а про існування оскаржуваної постанови  від 02.03.2023 він зізнався отримавши її лише 15.04.2023. Отже  позивач про порушення своїх прав дізнався саме 15.04.2023, а  тому звертаючись до суду з позовом 21.04.2023 має право на поновлення строку звернення до суду з позовом, який пропущено з поважних причин.
Вказане клопотання було задоволено ухвалою Зачепилівського районного суду Харківської області від 05 червня 2016 року, а також даною ухвалою відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження  (а.с. 14).
Слід зазначити, що в ухвалі від 05.06.2023 суд першої інстанції поновив ОСОБА_1  строк звернення до суду з позовом про оскарження постанови, з огляду на  те, що оскаржувана постанова 02.03.2023 позивачу не вручалась.
Досліджуючи питання  вручення копії  оскаржуваної постанови  позивачу, колегією суддів встановлено  наступне.
Так, в графі 9 «Копію постанови мною отримано» постанови  про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 391492 від 02.03.2023 міститься напис «від підпису відмовився». 
Інших відміток про  отримання  постанови чи  відмову від отримання, оскаржувана постанова не містить. 
Отже, з матеріалів справи не  встановлено обставин, що приведена постанова серії БАД № 391492 від 02.03.2023  була  надана позивачу саме 02.03.2023  для ознайомлення або оголошена, проте останній відмовився від її отримання. 
Крім того, колегія суддів  зазначає, що  відповідачем 2 в апеляційній скарзі  не заперечувалась обставина  неотримання позивачем копії постанови 02.03.2023,  тоді як доводи  апелянта  засновані саме на обізнаності позивача про  винесення 02.03.2023 відносно нього постанови, а відповідно відповідач 2 вважає, що саме з дати винесення постанови має обраховуватись десятиденний строк на її оскарження, що і свідчить про пропуск позивачем вказаного строку. 
Проте, відповідачами не надано до суду доказів того, що 02.03.2023 при складанні постанови серії БАД № 391492 її зміст був оголошений позивачу та останній відмовився від її отримання. 
За нормами частини другої статті  77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно зі статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів вказує, що  на суб`єкта владних повноважень, покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, якщо він заперечує проти адміністративного позову, проте  відповідачами у даній справі не доведено факт обізнаності позивача про ухвалення відносно нього 02.03.2023 постанови про накладення адміністративного стягнення,  а також отримання позивачем оскаржуваної постанови раніше, ніж  ним заявлено у позові, зокрема, 15.04.2023.
Доводи апелянта про те, що  у даному випадку  слід застосувати судову практику  Верховного Суду, викладену у постанові від   18.01.2019 по справі №576/1434/17 та   Другого апеляційного адміністративного суду, яка приведена у постанові від 13.04.2023 по справі №624/693/22, колегія суддів вважає  необґрунтованими, адже  встановлені у приведених справах обставини не відповідають спірним правовідносинам та  у відповідних справах  застосовувались норми КАС України в редакції до 15 грудня 2017 року. Окрім того, у справі №624/693/22 було встановлено обізнаність позивача про складання відносно нього постанови, а  у справі №576/1434/17  встановлено факт  оголошення позивачу змісту оскаржуваної постанови в момент ухвалення та відмови від отримання її копії. 
Посилання в апеляційній скарзі на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 20.06.2018 по справі №392/1373/16-а, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки у приведеній постанові досліджувалось питання щодо  строків звернення до суду з апеляційною скаргою, а не з позовом у порядку статті  289 КУпАП. 
Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що  суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про  поновлення строку для подачі позовної заяви про оскарження постанов про накладення адміністративного стягнення. 
Інші доводи на, які посилався апелянт не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Разом з тим, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Згідно частини першої-четвертої статті  242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
У відповідності до  пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції  залишити без задоволення.
Рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 07.09.2023 по справі № 952/259/23  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	Я.М. Макаренко	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Л.В. Любчич    С.П. Жигилій