Головуючий І інстанції: А.Б. Головко

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 р. 	Справа № 440/3246/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Ральченка І.М.,
Суддів: Катунова В.В. ,  Чалого І.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.09.2023, по справі № 440/3246/23
за позовом      ОСОБА_1  
до      Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області              
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо ненарахування та невиплати доплати до пенсії, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" у розмірі 2000 грн.; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити нарахування та виплату з 01.12.2021 доплату до пенсії, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" у розмірі 2000 грн.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 24.04.2023 адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплати з 01.12.2021 щомісячної доплати до пенсії згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб".
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нарахувати та виплатити з 01.12.2021 ОСОБА_1 щомісячну доплату відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", з урахуванням раніше виплачених сум.
Зазначене рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.04.2023 набрало законної сили.
31.05.2023 Полтавський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист з виконання судового рішення у справі № 440/3246/23.
В подальшому, 25.08.2023 позивач звернувся до суду із заявою в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, у якій просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не нарахування та невиплати щомісячної доплати до пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 713 та зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії по інвалідності у розмірі 2000 грн, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 713, починаючи з 01.12.2021 не обмежуючи максимальним розміром.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14.09.2023 заяву ОСОБА_1 , подану в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, залишено без задоволення.
Позивач, не погоджуючись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати зазначену ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким заяву про визнання дій протиправними та зобов`язання відповідача виконати рішення суду, задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що відповідачем фактично не здійснено виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.04.2023, оскільки внаслідок проведеного перерахунку пенсії її розмір не змінився, у період з 01.12.2021 по 30.06.2023 доплата до пенсії згідно з п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" у розмірі 2000 грн. відсутня. 
На підставі положень п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав задоволення заяви позивача з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Частиною 6 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 249 Кодексу адміністративного судочинства України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
Таким чином, суд застосовує до суб`єкта владних повноважень - відповідача положення ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України та постановляє окрему ухвалу в разі встановлення факту невиконання відповідачем дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду.
Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Крім того, ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Судовим розглядом встановлено, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 24.04.2023 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нарахувати та виплатити з 01.12.2021 ОСОБА_1 щомісячну доплату відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", з урахуванням раніше виплачених сум.
У справі було видано виконавчий лист.
07.06.2023 постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Благадира Д.Г. відкрито виконавче провадження № 71976688 з виконання виконавчого листа № 440/3246/23, виданого 31.05.2023 Полтавським окружним адміністративним судом.
В подальшому постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Благадира Д.Г. від 07.07.2023 виконавче провадження № 71976688 з примусового виконання виконавчого листа № 440/3246/23, виданого 31.05.2023 Полтавським окружним адміністративним судом, було закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням рішення у повному обсязі.
Так, із матеріалів справи встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.04.2023 у справі № 440/3246/23 здійснено перерахунок пенсії позивача та з 01.12.2021 встановлено щомісячну доплату до пенсії згідно з п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб".
Відповідно до протоколу перерахунку Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Полтавській області проведено перерахунок пенсії позивача з 01.12.2021 та нараховано щомісячну доплату до пенсії згідно з п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" у розмірі 2000 грн., внаслідок чого основний розмір пенсії склав 24351,25 грн., а підсумковий (з надбавками) – 25174,95 грн. 
Разом з тим, з огляду на те, що розмір перерахованої пенсії позивача на рівні 25174,95 грн. перевищив максимальний розмір, Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Полтавській області застосовано обмеження, внаслідок чого розмір пенсії позивача станом на 01.12.2021 склав 23000,05 грн.
Отже, позивач, не погодившись із розміром нарахованої пенсії внаслідок проведеного перерахунку з 01.12.2021 та застосованого за його наслідками обмеження максимальним розміром звернувся до суду із даною заявою, зазначаючи про наявність ознак протиправності дій пенсійного органу щодо невиконання судового рішення у справі № 440/3246/23.
Із заяви ОСОБА_1 від 10.04.2023, поданої в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що протиправність дій Головного управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області при виконанні рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.04.2023 позивачем пов`язувалась із тим, що внаслідок перерахунку пенсії її розмір не збільшився на 2000 грн., у зв`язку з чим фактично щомісячна доплата до пенсії згідно з п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" відповідачем не виплачується.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви, поданої в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, виходив з того, що вимоги ОСОБА_1 , заявлені в рамках звернення в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, по суті є новим спором з приводу оскарження рішень пенсійного органу щодо застосування обмеження пенсії максимальним розміром.
Отже, за висновками суду першої інстанції ефективним способом захисту прав позивача у спірних правовідносинах є саме звернення до суду в порядку позовного провадження. 
У той же час, судовим розглядом встановлено, що позивач, не погодившись із діями Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо обмеження пенсії по інвалідності після перерахунку пенсії на підставі рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.04.2023 по справі № 440/3246/23 максимальним розміром позивач звернувся до суду із позовом, у якому просив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити нарахування і виплату пенсії по інвалідності після поновлення виплати щомісячної доплати до основного розміру пенсії, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», яке проведено на підставі рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.04.2023 у справі № 440/3246/23, починаючи з 01.12.2021 без обмеження максимальним розміром.
Втім, ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 16.08.2023 у справі № 440/9190/23, яка залишена без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16.10.2023, закрито провадження по справі.
При цьому, закриваючи провадження у справі суд виходив з висновків про те, що у даному випадку новий спір не виник, а має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але вже на стадії виконання судового рішення. А отже, якщо позивач вважає протиправними дії відповідача, вчинені на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.04.2023 року по справі № 440/3246/23, то він може звернутись до суду в порядку ст. 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, а не пред`являти новий адміністративний позов.
Так, в силу положень п. 2 ч. 1 ст. 170  Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.
Таким чином, звернення позивача до суду із даною заявою в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлене тим, що обираючи спосіб захисту порушеного права щодо отримання перерахованої пенсії із врахуванням щомісячної доплати до основного розміру пенсії, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» за період з 01.12.2021, та без застосування при цьому обмеження її максимальним розміром, за наявності ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 16.08.2023 у справі № 440/9190/23, із урахуванням положень п. 2 ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач позбавлений можливості вирішення даного спору у судовому порядку шляхом подання відповідного позову.
Крім того, судом першої інстанції не було досліджено які саме обставини слугували підставою для обмеження пенсії позивача з урахування того, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.04.2023 по справі № 440/3246/23 носить зобов`язальний характер без обмеження часовим проміжком.
Отже, обмеження пенсії позивача могло мати місце через відмову відповідача від належного виконання судового рішення після закриття виконавчого провадження, а не через подальшу зміну правового регулювання порядку призначення та перерахунку пенсії, що виключає висновок про наявність між сторонами нового спору. 
У той же час, надаючи оцінку обґрунтованості заяви позивача, поданої в порядку ст. 383 КАС України, колегія суддів також виходить з того, що за обставин, які попередньо склались, відмова у її задоволенні фактично буде мати наслідком припинення можливості позивача оскаржити дії пенсійного органу, вчинені при перерахунку його пенсії на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.04.2023 року по справі № 440/3246/23.
Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Конституційний Суд України у рішенні від 14.12.2011 № 19-рп/2011 підкреслив значущість положень ст. 55 Конституції України щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді.
В силу ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці також наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати, як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження.
Позиція ЄСПЛ засвідчує, що основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинно чинитися правових чи практичних перешкод для здійснення цього права. Таким чином, вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Отже, виходячи з викладеного, відмова у задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, унеможливить доступ позивача до правосуддя для захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи, що є неприпустимим та стане порушенням права на справедливий судовий захист.
Таким чином, колегія суддів вважає висновки про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 передчасними.
Відповідно до п. 4 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Колегія суддів доходить висновку про необхідність скасування ухвали суду першої інстанції, направлення справи на продовження розгляду до суду першої інстанції, апеляційна скарга при цьому підлягає частковому задоволенню, оскільки суд апеляційної інстанції позбавлений повноважень розгляду поданої позивачем заяви по суті. 
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  320, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 14.09.2023 по справі № 440/3246/23  скасувати. 
Справу направити до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	В.В. Катунов    І.С. Чалий