ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року 

справа № 705/4897/22		
провадження № 22-ц/821/1936/23		
категорія: на ухвалу 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Василенко Л. І., 
суддів: Бородійчука В. Г., Карпенко О. В., 
секретаря - Ярошенка Б. М., 
учасники справи: 
позивач -  ОСОБА_1 , 
відповідач -  Державна казначейська служба України,
третя особа - Черкаський апеляційний суд, 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 17 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, третя особа: Черкаський апеляційний суд про стягнення моральної шкоди, у складі: головуючого судді- Літвінової Г. М. 

в с т а н о в и в :

12 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом вище наведеного змісту. 
Ухвалою судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 17 жовтня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, третя особа – Черкаський апеляційний суд, про стягнення моральної шкоди, залишено без розгляду.
Не погоджуючись з ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області, ОСОБА_1 , з посиланням на її незаконність та необгрунтованість подала апеляційну скаргу.
Мотивація скарги зводиться до того, що учасником спору у даній справі є Черкаський апеляційний суд, який є третьою особою на боці відповідача – та апеляційною інстанцією у всіх судів Черкаської області, в тому числі і для Корсунь-Шевченківського районного суду, суддею якого є ОСОБА_2 . Знаючи про вказану обставину, вона повинна була заявити самовідвід від її розгляду. 
Скаржниця переконана, що клопотання щодо передачі справи до Звенигородського районного суду в порядку ч. 4 ст. 31 ЦПК України для визначення територіальної підсудності згідно процесуального закону суддя Літвінова Г. М. мала розглядати окремо.
Крім того, є очевидним порушення норм процесуального закону щодо передачі справи до Корсунь-Шевченківського районного суду, оскільки він не є найбільш територіально наближеним до Звенигородського районного суду. 
Також скаржниця зазначає, що 06 жовтня 2023 року їй не було відомо про те, що суддя Літвінова Г. М. є головуючою у справі, так як 11 жовтня 2023 року справа була передана судді Гусаровій В., та повідомлено, що суддя Літвінова Г. М. перебуває у відпустці. Переконана, що твердження судді Літвінової Г. М. про необхідність  виконання ухвали від 06 жовтня 2023 року спростовані ухвалою від 11 жовтня 2023 року так як справу розглядав інший суддя Гусарова В., яка зазначила про відсутність судді Літвінової Г. М. Про повторний розподіл судді Літвіновій Г. М. даної справи ніяких відомостей в електронному кабінені ОСОБА_1 не було. Переконана, що справа розглядалася незаконним складом суду. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
У ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).
Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених ст. 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду. «Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 6 грудня 2007 року).
Судом встановлено, що 12 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернулася в Уманський міськрайонний суду Черкаської області з позовом до Державної казначейської служби України, третя особа - Черкаський апеляційний суд про стягнення моральної шкоди (а. с. 1-4).
В результаті задоволених відводів та самовідводів суддям Уманського міськрайонного суду Черкаської області, Христинівського районного суду Черкаської області, Монастирищенського районного суду Черкаської області справа передана до Жашківського районного суду Черкаської області.
Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 20 березня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а. с. 106).
В результаті задоволених відводів та самовідводів суддям Жашківського районного суду Черкаської області, Маньківського районного суду Черкаської області, Тальнівського районного суду Черкаської області, Катеринопільського районного суду Черкаської області, Ватутінського міського суду Черкаської області, Звенигородського районного суду Черкаської області, справа передана до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області (підстава розпорядження  від 14.09.2023 голови Звенигородського районного суду Черкаської області а.с. 198). 
Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями  від 03.10.2023 визначено головуючий суддя (суддя-доповідач) Літвінова Г. М. (а.с. 201)
Ухвалою судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 06 жовтня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, третя особа – Черкаський апеляційний суд, про стягнення моральної шкоди залишено без руху.
Ухвала мотивована тим, що позивач, пред`являючи даний позов, не зазначила ціну позову та обґрунтований розрахунок сум, що стягуються, хоча зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 16 000 грн, однак зазначає, що позов не містить вимог майнового характеру. 
Крім того, у позові зазначено у якості додатків до нього копії рішення від 04.07.2022 (витяг з Електронного суду) та довідки про статус особи з інвалідністю. Проте, указаних додатків матеріали справи не містять.
Також у позові не зазначено щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких має бути додано до заяви, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.
У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів. Однак дану вимогу законодавства  позивачем не виконано, не долучено докази надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам  справи копії поданих до суду документів.
Постановлюючи ухвалу, суддя посилався на положення ч. 11 ст. 187 ЦПК України, які зокрема вказують на те, що суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, у якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.
Разом з тим зазначено, що у позовній заяві вказано третьою особою Черкаський апеляційний суд, однак не конкретизовано процесуальний статус третьої особи відповідно до положень ст. ст. 52-53 ЦПК України.
Враховуючи наведене позивачу надано строк для усунення вказаних недоліків (а. с. 202).
Електронна копія ухвали Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 06 жовтня 2023 року доставлена до електронного кабінету ОСОБА_1 – 09 жовтня 2023 року (а. с. 204).
09 жовтня 2023 року ОСОБА_1 скеровано до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області клопотання про повернення цивільної справи № 705/4897/22 до Звенигородського районного суду для виконання вимог ч. 4 ст. 31 ЦПК України (а. с. 207-209).
10 жовтня 2023 року ОСОБА_1 скеровано до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області заяву про дистанційне ознайомлення з матеріалами справи та надання електронної копії матеріалів на електронну адресу (а. с. 210-212).
11 жовтня 2023 року Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області  направлено на електронну пошту відскановані матеріали цивільної справи № 705/4897/22 (а. с. 225).
Ухвалою судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 17 жовтня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, третя особа - Черкаський апеляційний суд, про стягнення моральної шкоди, залишено без розгляду.
Ухвала мотивована тим, що позивач ОСОБА_1 , яка є користувачем електронного кабінету підсистеми «Електронний суд», отримала копію вище вказаної ухвали про залишення її позову без руху 09 жовтня 2023 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа.
09 жовтня 2023 року до суду надійшло клопотання позивача про повернення цієї справи до Звенигородського районного суду Черкаської області, оскільки Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області не є найбільш територіально наближеним до нього судом.
Водночас, в ухвалі зазначено, що вирішення за клопотанням позивача питання про підсудність справи не входить до повноважень Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області, оскільки відповідно до положень п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК ухвала суду про передачу справи на розгляд до іншого суду підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду.
Отже, у разі незгоди позивача з передачею справи на розгляд Корсунь-Шевченківському районному суду Черкаської області позивач мала права подати відповідну апеляційну скаргу.
У даному випадку вирішення за клопотанням позивача питання про підсудність  справи не входить до повноважень Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області.
В той же час, позивачем визначені ухвалою суду недоліки позовної заяви станом на дату постановлення ухвали про залишення позовної заяви без розгляду, не усунуто, враховуючи її отримання 09 жовтня 2023 року та беручи до уваги ті обставини, що про її ознайомлення зі змістом, у тому числі, свідчить подана нею 10 жовтня 2023 року зава про виправлення описки в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, а також те, що останній день для її усунення припадає на вихідний день 14 жовтня 2023 року, тому останнім днем є перший робочий день після вихідних днів – 16 жовтня 2023 року, суд прийшов до висновку про залишення її без розгляду.
При розгляді вказаної апеляційної скарги Черкаський апеляційний суд керується положеннями ч. 2 ст. 352 ЦПК України, де зазначено, що ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених ст. 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені ст. 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.
У ч. 1 ст. 353 ЦПК України визначено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.
Системне тлумачення положень ч. 1 ст. 353 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що законодавець використав різні конструкції, визначаючи перелік ухвал, що підлягають оскарженню окремо від рішення суду, зокрема в одних випадках вживається слово: «відмови» (п. 1, 4, 7, 10 та ін.), а в інших - вказується на сутність процесуального рішення (п. 3, 6, 11 та ін.).
Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (ч. 2 ст. 353 ЦПК України).
В силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 1 листопада 2021 року у справі № 520/14132/18 (провадження № 61-13531сво21) також зроблено висновок про застосування норми права, який полягає у тому, що тлумачення та застосування положень ст. 353 ЦПК України має відбуватися із урахуванням можливості/неможливості поновити свої права особою, яка подає апеляційну скаргу, в інший спосіб, аніж шляхом оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду. При цьому, будь-яка ухвала суду підлягає перегляду в апеляційному порядку самостійно або разом з рішенням суду.
Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (ч. 2 ст. 353 ЦПК України). Цей припис згідно з позицією Конституційного Суду України слід розуміти так, що будь-яка ухвала суду підлягає перегляду в апеляційному порядку самостійно або разом з рішенням суду (абз. 5 пп. 3.2 п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010).
Доводи апеляційної скарги стосовно визначення територіальної підсудності не заслуговують на увагу, оскільки, після численних самовідводів та відводів і передачі справи з одного суду до іншого, дана справа надійшла до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області в порядку ч. 4 ст. 31 ЦПК України, тобто питання передачі справи по підсудності нею не вирішувалось.
Тому, виходячи з положень ст. 353 ЦПК України, оскаржувана ухвала суду першої інстанції в частині підсудності справи та прийняття справи до провадження Корсунь-Шевченківським судом, не може бути оскаржена в апеляційному порядку. 
Отже, предметом даного апеляційного оскарження є ухвала Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 17 жовтня 2023 року про залишення позовної заяви ОСОБА_3 без розгляду.
Щодо правомірності залишення судом першої інстанції позовної заяви без руху, в тому числі після відкриття провадження у справі, слід зазначити наступне.
Згідно з ч. 12 ст. 33 ЦПК України, у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
У разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів – сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
Положеннями п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. До позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до  закону.
Відповідно до положень ч. 11 ст. 187 ЦПК України, суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, у якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.
Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків (ч. 12 ст. 187 ЦПК України).
Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду (ч. 13 ст. 187 ЦПК України).
Положення наведеної норми процесуального права застосовуються у тому випадку, коли особа в установлений строк не виконає вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.
Отже, суд першої інстанції, вважаючи, що позов не відповідає положенням ст. ст. 175, 177 ЦПК України, мав процесуальне право залишити позов без руху з огляду на те, що позовна заява містила ряд недоліків, зокрема, відсутня ціна позову, тоді як позов містить майнову вимогу, відсутні додатки до позову, які безпосередньо зазначені в ньому та не вказано про наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких мають бути додані до заяви, також, враховуючи подання позовної заяви через «Електронний суд», до неї не додано докази надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.
З урахування викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вимоги ухвали Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 06 жовтня 2023 року  у справі № 705/4897/22, на момент постановлення оскаржуваної ухвали, не було виконано, що свідчить про обгрунтованість ухваленого судом рішення про залишення без розгляду  позовної  заяви.
Аналізуючи зміст апеляційної скарги, колегія суддів враховує те, що вона не містить конкретних мотивів за яких скаржник не погоджується саме з підставами  залишення поданої нею позовної заяви без руху чи їх спростовує. Також апеляційна скарга не містить  посилання на вчинення скаржником конкретних дій у виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху, з метою усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду, або спростування підстав, з яких вона залишалася без руху.
Доводи апеляційної скарги про те, що учасником спору у даній справі є Черкаський апеляційний суд, який є третьою особою на боці відповідача – та апеляційною інстанцією у всіх судів Черкаської області, в тому числі і для Корсунь-Шевченківського районного суду, суддею якого є ОСОБА_2 , внаслідок чого суддя повинна була заявити самовідвід від її розгляду, не грунтуються на вимогах діючого процесуального законодавства, які визначають підстави відводу (самовідводу) судді, отже є безпідставними. 
Отже, враховуючи викладене, приведені вимоги закону, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 висновків місцевого суду не спростовують.
Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів, зокрема скаржника як учасника справи, під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали, апеляційною інстанцією не встановлено. 
Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи те, що ухвала місцевого суду ухвалена з дотриманням вимог процесуального права, підстави для її скасування - відсутні.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 17 жовтня 2023 року  - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.
Текст постанови складено 07 грудня 2023 року. 

Головуючий                                                                                       Л. І. Василенко 

Судді                                                                                                   В. Г. Бородійчук 

                                                                                                            О. В. Карпенко