СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року                                  м. Харків                        Справа № 922/3128/23  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Стойка О.В., суддя Медуниця О.Є. , суддя  Попков Д.О.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хладопром", м. Харків на ухвалу господарського суду Харківської області від 20.09.2023 року у справі №922/3128/23,

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Хладопром", м. Харків

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Три Ведмеді", м. Київ

про припинення порушення прав інтелектуальної власності,-

ВСТАНОВИВ: 

В провадженні господарського суду Харківської області знаходиться справа №922/3128/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хладопром" (далі - Позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Три Ведмеді" (далі - Відповідач) про:  
- заборону Відповідачу здійснювати використання позначення "Каштан" стосовно товарів 30 класу МКТП "морозиво", яке порушує права  Позивача  на визнану рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 19.11.2015 у справі № 760/18843/15-ц добре відомою в Україні з 29.09.2000 відносно товарів 30 класу МКТП "морозиво" торговельну марку "Каштан", зокрема, шляхом: заборони нанесення позначення на упаковку, в якій міститься такий товар, етикетку; заборони зберігання товару із нанесеним позначенням із метою пропонування для продажу, заборони пропонування товару із нанесеним позначенням для продажу, заборони продажу такого товару з нанесеним позначенням;
- заборону Відповідачу  здійснювати використання позначення "Каштан" стосовно товарів 30 класу МКТП "морозиво", яке порушує права Позивача на зареєстровану, в тому числі, стосовно товару 30 класу МКТП "морозиво" торговельну марку "Каштан" за Свідоцтвом на знак для товарів і послуг № 19356 від 16.04.2001 року, зокрема, шляхом: заборони нанесення позначення на упаковку, в якій міститься такий товар, етикетку, заборони зберігання товару із нанесеним позначенням із метою пропонування для продажу, заборони пропонування товару із нанесеним позначенням для продажу, заборони продажу такого товару з нанесеним позначенням.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.09.2023 року у справі №922/3128/23 матеріали даної справи передано на розгляд за підсудністю до Господарського суду міста Києва за місцезнаходженням Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій».
Позивач, не погодившись з означеною ухвалою суду, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, за змістом якої просив ухвалу скасувати і направити справу №922/3128/23 для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги Позивач зазначав, що судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального та процесуального права, а саме:
– суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про підсудність даного спору господарському суду м. Києва, оскільки Позивач неодноразово зазначав, що місцем виявлення (вчинення) порушення майнових прав інтелектуальної власності Позивача є м. Харків, що підтверджено відповідними доказами;
- Позивач змінив предмет позову та виключив вимогу про заборону продажу спірного товару саме в мережі Інтернет і в обґрунтуванні позову конкретизував предмет позову з посиланням на п. 4 ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг»: заборона нанесення позначення на упаковку, в якій міститься такий товар, етикетку; заборона зберігання товару із нанесеним позначенням із метою пропонування для продажу, заборона пропонування товару із нанесеним позначенням для продажу, заборона продажу такого товару з нанесеним позначенням, заборона застосування такого позначення в рекламі та в мережі Інтернет, проте суд першої інстанції вказані обставини не дослідив;
- суд першої інстанції під час розгляду клопотання Відповідача про зміну підсудності невірно застосував норму передбачену реченням 2 ч. 4 ст. 16 ГПК України (у редакції, яка діяла до 15.12.2017). замість застосування до даного спору речення 1 ч. 4 ст. 16 ГПК України (у редакції, яка діяла до 15.12.2017).;
- в межах справи відсутній спір про порушення майнових прав інтелектуальної власності з використанням мережі Інтернет.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду у справі №922/3128/23 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Позивача на означене судове рішення та встановлено строк учасникам справи для надання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи у строк до 16.10.2023р. (включно). Вказаною ухвалою повідомлено учасників справи про розгляд апеляційної скарги без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Відповідач надіслав на адресу суду відзив, відповідно до якого заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою. Зокрема, зазначав, що наявні підстави для розгляду справи за правилами виключної підсудності та розгляду справи саме господарським судом м. Києва.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За змістом ч.1 п.8 ст.255, ч.2 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції про передачу справи на розгляд іншого суду розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Обставин справи, що зумовлюють розгляд даної апеляційної скарги в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, судовою колегією не встановлено.
Враховуючи положення ч. ч. 13, 14 ст. 8 ГПК України, фіксація розгляду апеляційної скарги у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) не здійснюється.
Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду підлягає скасуванню, виходячи із наступного.
Предметом даного апеляційного перегляду є ухвала суду першої інстанції про передачу справи до іншого суду за територіальною підсудністю, яка оскаржена Позивачем з підстав порушення судом першої інстанції при її постановленні правил виключної підсудності, встановлених в ч.4 ст. 16 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, яка діяла до 15.12.2017р.) для справ про порушення прав інтелектуальної власності.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з помилковості звернення Позивача до господарського суду в м.Харкові, який він вважав місцем вчинення порушення, тоді як дану справу належить розглядати в м.Києві - за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності, у даному випадку- Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій, оскільки даний спір стосується порушення майнових прав інтелектуальної власності з використанням мережі Інтернет .
Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим, з огляду на наступне.
Виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої  забороняють застосування при пред`явленні позову інших норм, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені у статтях 27-29 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до п.16 Перехідних положень ГПК України, до початку роботи Вищого суду з питань інтелектуальної власності справи щодо прав інтелектуальної власності розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, судами відповідно до правил юрисдикції (підвідомчості, підсудності), які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
За змістом ч.4 ст. 16 ГПК України (в редакції до 15.12.2017р) справи у спорах про порушення майнових прав інтелектуальної власності розглядаються господарським судом за місцем вчинення порушення. Справи у спорах про порушення майнових прав інтелектуальної власності з використанням мережі Інтернет розглядаються господарським судом за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності.
Діюче законодавство не містить визначення «порушення права з використанням мережі Інтернет», проте, наведена конструкція визначення виключної підсудності враховує специфіку вчиненню порушень таких прав у мережі Інтернет, а саме: анонімність користування, транскордонний, інтерактивний і віртуальний принципи діяльності мережі Інтернет.
Отже, саме з унеможливленням визначення конкретного місця порушення майнових прав інтелектуальної власності, якщо вони вчинилися за допомогою мережі Інтернет, законодавцем зазначено про розгляд таких спорів за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності.
При цьому, жодне з означених правил визначення підсудності в ч.4 ст.16 ГПК України не є спеціальним відносно одне одного.
Разом з тим, звертаючись з позовом за захисту своїх прав, Позивач вказує на придбання ним 13.06.2023 року в магазині в м.Харкові товару - «морозиво» 30 класу МКТП, виробником якого є Відповідач, отже місцем порушення майнових прав інтелектуальної власності Позивач визначає м. Харків.
Крім того, у якості обставин, якими Позивач обґрунтовує позовні вимоги, він вказує:
- неправомірне нанесення Відповідачем на упаковку певного виду товарів «Морозиво» позначення «Каштан» у складі комбінованих позначень, які містять у собі словесні елементи «Каштан ваніль»/«Каштан шоколад», «три ведмеді» та зображувальні елементи у вигляді стилізованих малюнків ведмедів;
- пропонування Відповідачем для продажу та продаж ним зазначеного продукту з неправомірно нанесеним на упаковку для нього позначенням «Каштан» у складі комбінованих позначень, які містять у собі словесні елементи «Каштан ваніль»/«Каштан шоколад», «три ведмеді» та зображувальні елементи у вигляді стилізованих малюнків ведмедів;
- неправомірне використання Відповідачем позначення «Каштан» у складі комбінованих позначень, які містять у собі вищенаведені словесні елементи та зображувальні елементи у вигляді стилізованих малюнків ведмедів шляхом застосування у рекламі у мережі Інтернет інформації про такий товар «морозиво», зокрема, на сайті ТОВ «ТРИ ВЕДМЕДІ» за посиланням https://3bears.ua/categories/icecream?options=7.
Предметом позову (з урахуванням заяви про зміну) Позивач зазначає наступні вимоги:
- заборонити Відповідачу здійснювати використання позначення «Каштан» стосовно товарів 30 класу МКТП «морозиво», яке порушує права Позивача відносно товарів 30 класу МКТП «морозиво» торговельну марку «Каштан», зокрема, шляхом: заборони нанесення позначення на упаковку, в якій міститься такий товар, етикетку заборони зберігання товару із нанесеним позначенням із метою пропонування для продажу, заборони пропонування товару із нанесеним позначенням для продажу, заборони продажу такого товару з нанесеним позначенням;
- заборонити Відповідачу здійснювати використання позначення «Каштан» стосовно товарів 30 класу МКТП «морозиво», яке порушує права Позивача на зареєстровану торговельну марку «Каштан» за Свідоцтвом на знак для товарів і послуг № 19356 від 16.04.2001 року, зокрема, шляхом: заборони нанесення позначення на упаковку, в якій міститься такий товар, етикетку, заборони зберігання товару із нанесеним позначенням із метою пропонування для продажу, заборони пропонування товару із нанесеним позначенням для продажу, заборони продажу такого товару з нанесеним позначенням.
З матеріалів справи вбачається, що Відповідачем надано відзив на позовну заяву Позивача від 14.08.23 року, за змістом якого він заперечував проти задоволення позову, проте не зазначав про непідсудність справи господарському суду Харківської області.
В додатковому клопотанні від 30.08.2023 року Відповідач зазначив про непідсудність даної справи господарському суду Харківської області, просив направити справу в м.Київ за місцем розташування відповідного державного органу, оскільки Позивач також заявив про порушення права за допомогою мережі Інтернет.
Крім того, Відповідач заперечував факт продажу саме ним спірного товару в м.Харкові за мотивами того, що відповідний магазин, в якому Позивач придбав морозиво, Відповідачу не належить.
Разом з тим, Відповідачем не зазначено обставин та місця продажу саме ним спірного товару, з маркуванням якого Позивач пов`язує порушення свого права, а також не зазначено обставин, з яких можна встановити підсудність спору іншому господарському суду за ознаками виключної підсудності за вчинення порушення майнових прав інтелектуальної власності.
Отже, за змістом наведених підстав та предмету позову вбачається, що Позивач обґрунтовано звернувся до суду за місцем, як він вважає, порушення його майнового права інтелектуальної власності – місцем продажу товару (морозива) з неправомірно нанесеними Відповідачем на упаковку позначень та зображувальних елементів.
За таких підстав даний спір має розглядатися за правилами виключної підсудності в м.Харкові за місцем вчинення відповідного порушення (на думку Позивача), а не в м. Києві, як за місцем розташування центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності, який, до речі, не є учасником в даній справі.
При цьому судова колегія враховує, що будь-який інший заклад в м. Києві, який здійснював би продаж продукції Відповідача, Позивачем в даній справі не визначався, про наявність такої обставини не зазначив також Відповідач.
Щодо посилання суду на надання Позивачем до позовної заяви надано паперову копію (скриншот) вказаної вище веб-сторінки https://3bears.ua/categories/icecream?options=7 та посилання на неї в обґрунтування позовних вимог, то це не має значення для зміни підсудності справи за ознаками другого речення ч.4 ст.16 ГПК України (в редакції до 15.12.2017 року), оскільки предметом спору є правомірність виготовлення та продаж товару-морозива -з нанесеними відповідними позначеннями та зображеннями, а не прав на контент, що розміщується у мережі Інтернет (зображень, аудіо та відеоконтенту, текстів та програмних застосунків).
У зв`язку з наведеним, висновок суду першої інстанції щодо наявності передбачених ч. 5 статті 30 Господарського процесуального кодексу України підстав для передання даної справи за виключною підсудністю до господарського суду міста Києва не відповідає матеріалам справи та суперечить чинному законодавству.
За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала місцевого господарського суду – скасуванню на підставі ч.1 п.4 ст.280 ГПК України через порушення норм процесуального права, що призвело до порушення норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали.
На підставі вищевикладеного, справу №922/3128/23 слід направити для продовження розгляду до  господарського суду Харківської області.
Оскільки судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами Господарського процесуального кодексу України.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хладопром", м.    Харків на ухвалу господарського суду Харківської області від 20.09.2023 року у справі №922/3128/23 задовольнити.
Ухвалу господарського суду Харківської області від 20.09.2023 року у справі №922/3128/23 скасувати.
Справу №922/3128/23 направити для продовження розгляду до  господарського суду Харківської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя                                                                     О.В. Стойка

Суддя                                                                                           О.Є. Медуниця  

Суддя                                                                                           Д.О. Попков