ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

25 жовтня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 198/213/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
                               суддів:  Божко Л.А., Лукманової О.М.,        
          розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу   ОСОБА_1 
          на ухвалу Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 21.06.2023 року (головуючий суддя Жмуд Н.М.)
          в адміністративній справі №198/213/23 за позовом   ОСОБА_1 до відповідача Відділу прикордонної служби "Станиця - Луганська" Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгена Пікуса Державної прикордонної служби України  про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,- 

ВСТАНОВИВ:

          12.06.2023 року до Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області (через систему "Електронний суд" 09.06.2023) надійшов позов ОСОБА_1 до відповідача Відділу прикордонної служби "Станиця - Луганська" Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгена Пікуса Державної прикордонної служби України про скасування постанови №148438 від 25.06.2021 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.204-2 КУпАП.
          Ухвалою Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 21.06.2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача Відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгена Пікуса Державної прикордонної служби України про скасування постанови №148438 від 25.06.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності, постановлено вважати неподаним та повернуто позивачу з усіма доданими до нього матеріалами.
          Ухвала суду від 21.06.2023 року мотивована тим, що позивачем не зазначені обставини, які б могли свідчити про пропуск строку його звернення до суду за захистом його прав із поважних причин та були б підставою для поновлення судом строків, установлених ч. 2 ст. 122 КАС України. Зазначив, що подані позивачем документи, визнано такими, що не усувають недоліків поданої позовної заяви. 
          Не погодившись з ухвалою суду від 21.06.2023 року, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду; також просить відвід судді І інстанції Жмуд Н.М. та встановити контроль за ходам і виконанням справи. Крім того клопоче допомогти встановити нову адресу місцезнаходження відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 для взаємодії по справі). 
          Вказує, що 25.06.2021 року було складено оскаржуваний ним протокол. 01.07.2021 року позивач звернувся до Лисичанського міського суду з відповідним позовом про скасування даного протоколу однак, Лисичанським міським судом, 05.07.2021 року, з невідомих позивачу причин, справу передано до Станично-Луганського районного суду Луганської області. 02.02.2021 року позов залишено без руху і надано час для усунення недоліків. І лише 09.12.2021 року відкрито провадження по справі і призначено розгляд на 24.01.2022 року. Оскільки розгляд справи цього дня не відбувся, то слухання перенесено на 28.02.2022 року. Однак, з 24.02.2022 року, у зв`язку з початком війни, суд вже не працював. Справи Станично-Луганського районного суду, що не розглянуті, стали підсудні Юр`ївському районному суду Дніпропетровської області. Позивач зазначив, що із відповіді, отриманої від Юр"ївського районного суду Дніпропетровської області, він дізнався, що станом на 16.08.2022 року, справа така в провадження до даного суду не передавалася. 
          Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.
          Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції ухвали від 21.06.2023 року, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає таке.
Відповідно до ст. 118 КАС України процесуальні строки – це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняють процесуальні дії. Процесуальні строки встановлено законом, а якщо такі строки законом не визначено – їх установлює суд.
Процесуальні строки визначають днями, місяцями й роками, а також можуть бути визначені вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Строк звернення до адміністративного суду – це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору та захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Водночас перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. У разі неподання особою в зазначений строк або в разі визнання вказаних нею у зверненні до адміністративного суду підстав для поновлення строку неповажними, суд повертає позовну заяву.
Причину пропуску строку можна вважати поважною, якщо вона відповідає одночасно всім таким умовам:
1) це обставина або кілька обставин, які безпосередньо унеможливлюють чи ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк;
2) це обставина, що виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;
3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено;
4) цю обставину підтверджено належними й допустимими засобами доказування.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до ухвали Станично-Луганського районного суду Луганської області від 09.12.2022 року відкрито провадження за позовом позивача і призначено судовий розгляд на 24.01.2022 року.
24.02.2022 року, Указом Президента України № 64/2022 "Про введення в країні воєнного стану в Україні" введено воєнний стан.
Розпорядженням Верховного суду України від 06.03.2022 року № 1/0/9-22 "Про зміну
територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану" змінено підсудність Станично-Луганського районного суду Луганської області на Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області. 
Тобто, справи, які були в провадженні Станично-Луганськогоь районного суду Луганської області і не розглянуту по суті, підсудні Юр`ївському районному суду Дніпропетровської області.
Позивач посилається на ту обставину, що з 15.08.2022 року, з відповіді Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області, йому стало відомо про те, що до даного суду із Станично-Луганського районного суду Луганської області його справу не було передано. 
Отже, з серпня 2022 року позивачу було відомо, що його справу в провадждення Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області не було передано. 
Натомість, до Юр`ївсського районного суду Дніпропетровської області позивач звернувся лише 12.06.2023 року (позов подано через систему «Електронний суд»). 
Тобто майже через 10 місяців як позивач дізнався про можливе порушення своїх прав.
При цьому, строк оскарження постанови №148438 від 25.06.2021 року становить 10 днів з дня її винесення (а.с. 13-14).
Отже позивач,  невідкладно, починаючи з 15.08.2022 року, коли дізнався про можливе порушення своїх прав, мав звернутися до суду з додержанням 10-ти денного строку.
Однак позивач звернувся до суду, допустивши зволікання щодо звернення з даним позовом майже 10 місяців. 
Водночас, позивач не зазначив поважності пропуску строку на звернення до Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області у період з серпня 2022 року по 12.06.2023 року. 
Будь-яких заяв чи клопотань, про відновлення втраченого судового провадження №415/4687/21 провадження № 2а/430/82/21 за позовом ОСОБА_1 до Відділу прикордонної служби "Станиця - Луганська" Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгена Пікуса Державної прикордонної служби України про скасування постанови №148438 від 25.06.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності позивачем не заявлялося.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції обґрунтовано врахував, те що, застосовуючи процесуальні норми, потрібно уникати, як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, установлених законом. 
Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства є неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З огляду на зазначене, протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку зі збройною агресією рф, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків щодо звернення до суду з позовними заявами, апеляційними й касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого ст. ст. 55, 124, 129 Конституції України, ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Сам факт дії воєнного стану не зупиняє процесуальних строків.
Водночас згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2022 у справі №990/115/22 "запровадження на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам собою факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку".
Аналіз зазначеної постанови Великої Палати Верховного Суду дає підстави для висновку, що є недостатнім посилання в клопотаннях про поновлення пропущених процесуальних строків всього лише на факт дії воєнного стану на території України, адже воєнний стан не є перешкодою для здійснення правосуддя, не є підставою для зупинення судового процесу.
В разі неможливості здійснення правосуддя на окремих територіях України відповідні справи переходять під територіальну юрисдикцію інших судів. 
Відповідно, аргументів, що ґрунтуються винятково на факті наявності війни з російською федерацією та факті запровадження воєнного стану на території України, недостатньо – вони також мають бути підкріплені фактами щодо наслідків повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України.
Водночас слід враховувати те, що поновлення строків із підстав, пов`язаних із розв`язаною російською федерацією війною, потребують насамперед ті учасники процесуальних відносин, які внаслідок цього вчасно не змогли реалізувати свої процесуальні права.
Оскільки позивачем не зазначені обставини, які б могли свідчити про поважність пропуску строку для його звернення до суду, то відсутні підстави для поновлення судом строків, установлених ч. 2 ст. 122 КАС України.
В силу частини 2 статті 44 та частини 1 статті 45 КАС України усі суб`єкти права повинні добросовісно опікуватись станом власних прав (інтересів) та обов`язків, для чого законодавцем запроваджено інститут давності (строку звернення до суду) та наслідків закінчення (збігу, спливу, завершення перебігу) процесуальних строків.
Розглянувши подані позивачем документи, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що документи, подані позивачем, не усувають недоліків поданої ним позовної заяви. 
Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами (правовий висновок постанови Верховного Суду від 21.04.2021 року у справі № 640/25046/19).
В правовому висновку постанови Великої Палати Верховного Суду від 24.11.2021 року у справі № 9901/267/21 зазначено, що незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Згідно із ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції  про наявність підстав для повернення позову.
         Щодо відводу судді І інстанції Жмуд Н.М., то колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що в силу ч. 3 ст.40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Отже процесуальним законом надано право реалізувати відвід судді в ході перебування справи в провадженні відповідного судді. 
        Щодо клопотання позивача встановити нову адресу місцезнаходження відповідача Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгена Пікуса (військова частина НОМЕР_2 для взаємодії по справі), то колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що в силу ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.
Отже, саме на позивача покладається зазначення місцезнаходження відповідача.
          Щодо клопотання позивача про встановлення контролю за ходам і виконанням справи.
Статтею 382 КАС України передбачений судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах
В силу ч.1 зазначеної статті, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
         Оскільки колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позову, то відсутні підстави для вирішення цього клопотання позивача. 
          Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -  залишити без задоволення.
          Ухвалу Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 21.06.2023 року – залишити без змін. 
          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 25.10.2023 та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови виготовлено 26.10.2023.
   
Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова