ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2023 року                                                                               Справа № 918/479/23 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Миханюк М.В. ,  суддя Крейбух О.Г. 

секретар судового засідання Гончарук Б.О. 

за участю представників сторін:
позивача: Волтер О.В. - заступник директора (представник в порядку самопредставництва)  
відповідача: Гутнік М.А. - (представник в порядку самопредставництва)  

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" на рішення Господарського суду Рівненської області, ухваленого 08.08.23р. суддею Бережнюк В.В.  у м.Рівному, у справі № 918/479/23 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" 
до відповідача  Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" 
про визнання нечинним договору
ВСТАНОВИВ:

1. Процесуальне рішення, яке оскаржується у суді апеляційної інстанції.
1.1. Предметом оскарження в суді апеляційної інстанції є рішення  Господарського суду Рівненської області від 08.08.2023 у справі №918/479/23.
1.2. Рішенням Господарського суду Рівненської області  від 08.08.2023 у справі № 918/479/23 відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" до Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про визнання нечинним договору.
2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
2.1. Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначає, що в силу вимог Цивільного кодексу України, припинення строку дії договору у будь-якому випадку унеможливлює розірвання такого договору в судовому порядку, оскільки в силу положень чинного законодавства розірвати (в тому числі і в судовому порядку) можливо лише діючий договір. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №905/1705/18.
2.2. Строк дії договору поставки №53-122-01-22-11915 від 01.04.2022 укладеного між сторонами у даній справі визначено - по 31.12.2022. Умовами договору не передбачено його автоматичної пролонгації.
2.3. Судом зазначено, що розірвати можна лише договір, який діє (строк/термін дії якого не закінчився). Нечинним можна визнати лише нормативно - правовий акт чи його частину (ст. 5 КАС України), а також в окремих випадках - судове Рішення (наприклад ст. 274, 307 ГПК України).
2.4. Стаття 16 ЦК України передбачає, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Позивач у своєму позові не зазначає, що такий спосіб захисту порушеного права як визнання правочину нечинним встановлений договором та не посилається на жодний нормативно - правовий акт, який встановлює такий спосіб захисту порушеного права.
2.5. Судом першої інстанції зазначено, що такого способу захисту прав як визнання договору нечинним законом не передбачено. Відповідно позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент"  про визнання нечинним Договору поставки №53-122-01-22-11915 від 01.04.2022 до задоволення.
3. Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу; короткий зміст вимог апеляційної скарги.
3.1. Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, 28.08.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент"  звернулося до апеляційного суду через систему "Електронний суд" з апеляційною скаргою (вх.3853/23 від 29.08.2023) в якій просить скасувати рішення Господарського суду Рівненської області 08.08.2023, прийняти нове рішення, визнати нечинним правочин (Договір № 53-122-01-22-11915 від 01.04.2022) внаслідок розірвання його за законом (ст. 651 ЦК) з 17.05.2022, після відмови позивача від Договору.
3.2. Апеляційна скарга мотивована на тим що, що оскаржуване рішення є помилковим. Так, ТОВ "Технохімреагент" звернулося до суду з позовом до відповідача про розірвання Договору поставки No53-122-01-22-11915 від 01.04.2022. Враховуючи заперечення  відповідача, позивач скористався своїм правом змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. Остаточним предметом позову є: “Просимо суд визнати нечинним правочин (Договір №53- 122-01-22-11915 від 01.04.2022) внаслідок розірвання його за законом (ст. 651 ЦК) з 17.05.2022, після відмови позивача від Договору”. Рішенням від 08.08.2023  відмовлено у задоволенні позову та зазначено судом: "Разом з цим, нечинним можна визнати лише нормативно - правовий акт чи його частину (ст. 5 КАС України), а також в окремих випадках - судове Рішення (наприклад ст. 274, 307 ГПК України)". Ухвалою від 09.08.2023 суд підтвердив, це не описка, а є інформацією, що викладена під час написання судового рішення.  Із цієї інформації виходить, що суд заперечує існування способів захисту у вигляді визнання нечинними правочинів. 
3.3. Однак, апелянт звертає увагу на те, що норми ГПК України допускають вказані способи захисту, і навіть регулюють їх, до прикладу пункт 4 статті 5 ГПК України. Так, в рішенні зазначено: "Ч. 2 ст. 16 ЦК України встановлює допустимі способи захисту цивільних прав та інтересів судом, серед них - визнання правочину недійсним. В той же час, такого способу захисту порушеного права як визнання  правочину нечинним згадана стаття ЦК України не містить." Апелянт зазначає, що ухвалою від 10.08.2023 суд підтвердив, це не описка, а також є інформацією що викладена під час написання судового рішення та зазначив: "Коментована стаття ЦК України (16) передбачає, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках".  Враховуючи наведені обґрунтування суду, скаржник зазначає, що судом не правильно про трактовано частину 2 статті 5 ГПК України 
3.4. У даному випадку, суд відмовив у захисті обраним позивачем способом, і не визначив у своєму рішенні інший спосіб захисту. Суд відмовив у захисті повністю. Внаслідок, не досягнуто завдання господарського судочинства - ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів юридичної особи
3.5. Також виходячи із змісту оскаржуваного рішення, апелянт вважає, що розглядав справу у розрізі первинних позовних вимог. У випадку розгляду остаточного предмету позову, було б недоречним посилатися на “унеможливлення розірвання договору в судовому порядку”. Фактично спір зводиться до одного, підлягає або не підлягає виконанню стаття 651 ЦК України. Так, відповідач не визнає право позивача на відмову від договору, наслідком якої настають встановлені законом обставини - договір є відповідно розірваним (ст. 651 ЦК України ). Про те, відповідач визнає право позивача на відмову від договору, наслідком якої у відповідача з`являється право розірвати договір (пункт 13.2 Договору). Отже, відповідач використовує подвійну позицію. Визнає право позивача на відмову від договору з метою отримати право розірвати договір, і не визнає право позивача на відмову від договору із встановленими законом наслідками. 
4. Відзив на апеляційну скаргу, заяви та клопотання, які надійшли від учасників апеляційного провадження, заяви про відводи та самовідводи.
4.1. Відповідач - Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" у відзиві вважає, що апеляційна скарга позивача до задоволення не підлягає, урахуванням усіх обставин спору, на наявних у матеріалах справи доказів.
4.2. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.09.2023, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою (вх.3853/23 від 29.08.2023) Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" на рішення Господарського суду Рівненської області від 08.08.2023 у справі №918/479/23. Розгляд апеляційної скарги призначено на 19 жовтня 2023 о 10:00 год. 
4.3. Згідно ухвал Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.10.2023 та 12.10.2023 судове засіданні 19.10.2023 о 10:00 у справі №918/479/23 здійснювалося у режимі відеоконференції за участю представника позивача ТОВ "Технохімреагент" адвоката Волтера Олега Веніаміновича та представника  відповідача  Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" Гутнік Мар`яни Анатоліївни, поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів.
4.4. До початку розгляду даної апеляційної скарги по суті, ні під час її розгляду від учасників провадження у даній справі заяв про відвід складу суду чи судді колегії не заявлялося. Суддями колегії самовідводи не заявлялися.
4.5. В судовому засіданні 19.10.2023 представник позивача-апелянта (в режимі відеоконференції) підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задоволити. Надав пояснення в обґрунтування своєї позиції. Просив  скасувати рішення суду першої інстанції від 08.08.2023 у даній справі, та прийняти нове, яким задоволити позовні вимоги про визнання нечинним договору .
4.6. В судовому засіданні 19.10.2023 представник відповідача (в режимі відеоконференції)  по суті розгляду апеляційної скарги, заперечила доводи апеляційної скарги; надала  пояснення в обґрунтування своєї позиції, просила оскаржуване рішення суду першої інстанції від 08.08.2023 залишити без змін, а апеляційну скаргу  позивача – без задоволення.
5. Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (стаття 269 ГПК України).
6. Законодавство, яке застосоване апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги.
6.1. Під час розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" на рішення Господарського суду Рівненської області від 08.08.2023 у справі №918/479/23 Північно-західний апеляційний господарський суд застосував: 
6.1.1. Норми матеріального права:
Конституція України;
Цивільний кодекс України (далі по тексту постанови також - ЦК України);
Господарський кодекс України (далі по тексту постанови також - ГК України);
Закон України "Про судовий збір".
6.1.2. Норми процесуального права:
Господарський процесуальний кодекс України, в редакції чинній з 15 грудня 2017 року (далі по тексту постанови також - ГПК України).
6.2. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 ст.236 ГПК України).
7. Розгляд апеляційної скарги по суті. Обставини справи.
7.1. Північно-західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.
7.2. Як вбачається з матеріалів справи, 01 квітня 2022 року  Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" (Постачальник) укладено договір поставки № 53-122-01-22-11915 ( Договір), пунктом 1.1 якого, визначено, що в порядку та на умовах, визначених цим Договором, "Постачальник" зобов`язується поставити і передати у власність "Замовника" продукцію, а "Замовник", в свою чергу, зобов`язується оплатити продукцію за кількістю та за цінами, що передбачені у специфікації № 1 (додаток № 1 до договору). 
7.3. Предметом поставки по даному договору є продукція: 24320000-3 1-гідроксиетилідендифосфонова кислота, які передбачений специфікацією № 1 до даного Договору (пункт 1.2 пункт Договору). 
7.4. Відповідно до пунктів 1.3-1.4. Договору умови цього Договору викладені сторонами у відповідності до "Інкотермс 2010. Правила ІСС з використання термінів для внутрішньої та міжнародної торгівлі", які застосовуються із урахуванням особливостей, пов`язаних із внутрішньодержавним характером цього договору, а також тих особливостей, що випливають із умов даного Договору. Місцем виконання даного договору є місто Вараш Рівненської  області.
7.5. Пунктом 2.1. Договору, сторони визначили, що ціна продукції, що поставляється за цим Договором складає 1 586 300,00 грн, крім того ПДВ – 317 260,00 грн.
7.6. Загальна сума договору (вартість продукції) становить 1 903 560,00 грн. (пункт 2.2. Договору)
7.7. Згідно  пунктів 2.3. - 2.5. Договору, кількість продукції та ціна за одиницю продукції вказана у специфікації № 1 (додаток № 1) до даного договору. Ціна на продукцію є остаточною і змінам не підлягає. До ціни продукції включена вартість тари, упакування і маркування, страхування, доставка на склад РВ ВП "Складське господарство" ДП "НАЕК "Енергоатом" та інші понесені Постачальником витрати на умовах поставки DDP згідно "Інкотермс - 2010".
7.8. Сторонами у Договорі також погоджено, що продукція поставляється постачальником в строк по 10.08.2022 року. Продукція поставляється постачальником на умовах DDP, згідно "Інкотермс - 2010". Місце поставки та Вантажоодержувач - 34400, м. Вараш, склад Рівненського відділення ВП "Складське господарство" ДП "НАЕК "Енергоатом" (пункт 3.1. Договору).
7.9. Пунктом 4.1. Договору сторони погодили, що кількість та асортимент продукції визначається специфікацією до даного договору.
7.10. Якість та комплектність продукції повинна відповідати умовам договору, технічній специфікації (додаток 2 до даного Договору) та технічній специфікації до предмета закупівлі 1-гідроксиетилідендифосфонова кислота № 171-14-ТС-ХЦ (Додаток 2.1. до даного договору) (пункту  4.2. Договору).
7.11. Відповідно до пункту 6.1. та пункту 6.2. Договору, оплата за поставлену продукцію здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію згідно СОУ НАЕК 038:2021 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії" за умови реєстрації постачальником належним чином оформленої та незаблокованої податкової накладної в ЄРПН. Початок перебігу строку оплати починається з дня, наступного за днем оформлення ярлика на придатну продукцію. Про дату оформлення ярлика на придатну продукцію замовник письмово повідомляє постачальника не пізніше 5 робочих днів з дати оформлення ярлика.
7.12. Згідно пунктів 8.4.- 8.5. Договору, датою поставки продукції вважається дата підписання видаткової накладної або накладної вантажоодержувачем. Ризик випадкового пошкодження або знищення продукції переходить до замовника з моменту поставки продукції. Перехід права власності на продукцію за договором відбувається в момент поставки продукції за умови наявності належним чином оформлених товарно-супровідних документів.
7.13. Строк позовної давності за вимогами про стягнення штрафних санкцій передбачених пунктом 9.1. даного договору становить 3 (три) роки (пункт 9.2. Договору). 
7.14. Відповідно до пункту 12.1. Договору, договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками (для контрагентів які застосовують печатку). Строк дії даного договору – по 31.12.2022 р., а в частині виконання гарантійних зобов`язань постачальника, що передбачені даним договором - до спливу гарантійних строків.
7.15. Укладений сторонами договір оприлюднюється на веб – порталі Уповноваженого органу згідно Закону України "Про публічні закупівлі". Дата (момент) укладення договору зазначається у звіті про результати проведення процедури закупівлі який автоматично формується електронною системою закупівель та оприлюднюється протягом одного дня після оприлюднення Замовником договору про закупівлю на веб – порталі Уповноваженого органу (пункт 12.2. Договору).
7.16. Згідно специфікації № 1 (додаток № 1 до договору поставки № 53-122-01-22-11915 від 01.04.2022) сторони погодили поставку товару (1-гідроксиетилідендифосфонова кислота) на загальну суму 1 903 560 грн 00 коп. 
7.17. Також сторонами Договору підписано технічну специфікацію (додаток № 2 до договору поставки № 53-122-01-22-11915 від 01.04.2022).
7.18. Вказаний Договір, специфікація № 1 та технічна специфікація підписані повноважними представниками сторін та скріплено відбитками печаток останніх.
7.19. В матеріалах справи відсутні докази здійснення Постачальником поставки Замовнику продукції згідно умов Договору № 53-122-01-22-11915 від 01.04.2022 на загальну суму 1 903 560,00 грн.
7.20. Матеріалами справи  встановлено, що 11.05.2022 ТОВ "Технохімреагент" листом № 177/65-22 звернулося до ВП "Рівненська АЕС" ДП "НАЕК "Енергоатом" з проханням розглянути можливість здійснити до 20.05.2022  100 % передплату за договором № 53-122-01-22-11915, та у разі передплати, гарантувало поставку продукції в серпні до 10.08.2022.
7.21. ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє ВП "Рівненська атомна електрична станція" 13.05.2022 направило Постачальнику лист № 6737/041 "Про постачання кислоти ОЕДФ" ТОВ "Технохімреагент" в якому зазначила про строки оплати згідно договору та просила в найкоротші терміни здійснити поставку на ВП РАЕС даного ТМЦ.
7.22. У відповідь на вказаний лист, ТОВ "Технохімреагент" 17.05.2022 направило Замовнику лист № 185/65-22 в якому вказало, що протягом дії воєнного стану не може запропонувати постачання указаних ТМЦ на умовах оплати Договору № 53-122-01-22-11915 та цей лист є відмовою від виконання (на умовах тендеру) і підставою для розірвання договору згідно пункту 13.2.
7.23. 19.05.2022 ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє ВП "Рівненська атомна електрична станція" направило Постачальнику  лист № 7044/041 "Про постачання кислоти ОЕДФ" ТОВ "Технохімреагент" відповідно до якого, в зв`язку з виробничою необхідністю,  Замовник не погоджується на розірвання договору поставки №53-122-01-22-11915 від 01.04.2022, та з метою мінімізації фінансового навантаження підприємства в умовах воєнного стану, просила розглянути питання поетапної поставки даної кислоти в адресу ВП РАЕС.
7.24. 20.05.2022 Постачальник - ТОВ "Технохімреагент" листом № 200/65-22 повідомило Замовника - ВП "Рівненська АЕС" ДП "НАЕК "Енергоатом" про завчасне повідомлення (лист 185/65-22 від 17.05.2022) про відмову від виконання договору.
7.25. В подальшому, 30.05.2022 ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє ВП "Рівненська атомна електрична станція" листом № 7533/041 "Про постачання кислоти ОЕДФ" звернулася до ТОВ "Технохімреагент" з проханням виконати поставку 1-гідроксиетилідендифосфонової кислоти в кількості 10 т згідно умов даного договору. 
7.26. Постачальник - ТОВ "Технохімреагент" у відповідь на вказаний лист, повідомило ВП "Рівненська АЕС" ДП "НАЕК "Енергоатом" про неможливість здійснити поставку під час воєнного стану та про завчасне повідомлення (лист 185/65-22 від 17.05.2022) про відмову від виконання договору.
7.27. З матеріалів справи, вбачається, що 28.06.2022 ТОВ "Технохімреагент" в листі № 277/65-22 до Замовника, зазначило, що вважаючи на воєнний стан і неможливість здійснити поставку у запланованому порядку, просило у Замовника змінити умови поставки без зміни ціни та прохання щодо здійснення поставки на інших умовах було відхилено, тому пропонувало повернутись до питання розірвання договору № 53-122-01-22-11915 від 01.04.2022.
7.28 Також, 29.06.2022 ТОВ "Технохімреагент" направило Замовнику  листа № 279/65-22, у якому вказало, що два різних постачальника повідомили про неможливість поставки через війну в Україні, тому Постачальник пропонує Замовнику розірвати договір № 53-122-01-22-11915 від 01.04.2022. 
7.29. У відповідь на вказані листи 277/65-22 та № 279/65-22  Замовник, 01.07.2022 листом №9328/041 повідомив Постачальника - ТОВ "Технохімреагент" про відсутність правових підстав для розірвання договору поставки № 53-122-01-22-11915 від 01.04.2022.
7.30. Разом з тим, 10.08.2022 ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє ВП "Рівненська атомна електрична станція" направила на адресу ТОВ "Технохімреагент" лист № 11541/041 "Про виконання поставки та добровільну сплату штрафних санкцій" у якому, запропонувало Постачальнику прискорити поставку продукції та повідомити рішення щодо подальшої добровільної сплати штрафних санкцій та просило відповідь надати до 15.08.2022  на електронну адресу Delivery@rnpp.atom.gov.ua.  
7.31. В подальшому, як вбачається з матеріалів справи, 18.05.2023 Постачальник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" через систему "Електронний суд" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про розірвання Договору поставки №53-122-01-22-11915 від 01.04.2022.   
7.32. Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 23.05.2023 прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 918/479/23 за правилами загального позовного провадження.  Справу призначено до слухання в підготовчому засіданні.
7.33. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами закупівлі (відкритих торгів) проведеної відповідно до Закону України "Про публічні закупівлі", між ДП "НАЕК "Енергоатом" від імені якого діє ВП "Рівненська АЕС" (Замовник) та ТОВ "Технохімреагент" (Постачальник) було укладено Договір поставки № 53-122-01-22-11915 01.04.2022 року) на поставку 1-гідроксиетилідендифосфонової кислоти на суму 1 903 560,00 грн з ПДВ. Згідно п. 3.1. Договору сторони погодили, що продукція поставляється в строк по 10.08.2022 р. Продукція поставляється постачальником на умовах DDP згідно "Інкотермс-2010". Місце поставки та вантажоодержувач - 34400, м. Вараш, склад Рівненського відділення ВП "Складське господарство" ДП "НАЕК "Енергоатом". Строк дії договору поставки - по 31.12.2022 року. 
7.33.1. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжено. Відбулось блокування морських шляхів постачання товару. Отримання товару з Китаю стало неможливим. Залізнодорожнього шляху між Китаєм та Україною не існує. Автодорожнього шляху між Китаєм та Україною також не існує. Авіасполучення відсутнє. Позивач листом від 17.05.2022 № 185/65-22 повідомив відповідача, що протягом дії воєнного стану не може запропонувати постачання указаних ТМЦ на умовах Договору № 53-122-01-22-11915. Цей лист на переконання позивача є відмовою від виконання Договору і підставою для його розірвання згідно п. 13.2, який передбачає можливість відмови від виконання Договору Постачальником. У подальшому листуванні між позивачем та відповідачем сторони не досягли згоди щодо розірвання Договору. Позивач надсилав відповідачу відповіді постачальників щодо неможливості здійснити поставку товару в Україну. Відповідач наполягав на здійсненні поставки не зважаючи на істотні зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні Договору.   
7.33.2. Позивач вважає, що закінчення строку дії договору не заважає його розірванню. Тому позивач звернувся до суду з позовом про розірвання Договору поставки №53-122-01-22-11915 від 01.04.2022. 
7.34. У відзиві на позов 02.06.2023 Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" серед іншого зазначив, що  пункт 13.2 договору встановлює, що у випадку відмови Постачальника від виконання Договору, Замовник має право в односторонньому порядку розірвати Договір шляхом направлення письмового повідомлення Постачальнику. Тобто, цим пунктом передбачено право замовника на розірвання договору, а не обов`язок. З огляду на це та враховуючи, що предмет договору є важливою потребою замовника для забезпечення нормального функціонування обладнання ВП "Рівненська АЕС" на адресу постачальника було направлено лист від 19.05.2022 № 7044/041, в якому запропоновано розглянути питання поетапної поставки з метою мінімізації фінансового навантаження на ТОВ "Технохімреагент". Цю пропозицію позивач листом від 20.05.2022 № 200/65-22 відхилив. 
7.34.1. Щодо заявленої вимоги позивача про розірвання договору суд першої інстанції звернув увагу, що пунктом 12.1 договору № 53-122-01-22-11915 від 01.04.2022 визначено, що строк дії договору поставки - по 31.12.2022. Тобто, позивач заявляє вимогу про розірвання договору строк дії якого сплив 31.12.2022. 
7.34.2. Однак розірвано може бути лише чинний договір. Поняття "строк дії договору" і "строк виконання зобов`язання" не є тотожними. Аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 903/573/22 від 09.05.2023. 
7.34.3. Окрім цього, місцевий суд звернув увагу, що після отримання відмови відповідача щодо розірвання договору поставки за згодою сторін, позивач не вчинив жодних дій спрямованих на розірвання договору у судовому порядку до закінчення строку дії договору.  Відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову. 
7.35. У відповіді на відзив ТОВ "Технохімреагент", останній у загальному підтримав доводи поданого позову та просив його задоволити.  
7.36. 21.06.2023  ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє ВП "Рівненська атомна електрична станція" подав  до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому останнє просить відмовити у задоволенні позову.
7.37. В подальшому, 03.07.2023 від ТОВ "Технохімреагент" надійшла заява від 01.07.2023 про зміну предмету позову, у якій позивач, на підставі статті 651 ЦК України, просить визнати розірваним з 17.05.2022 Договір поставки №53-122-01-22-11915 від 01.04.2022, внаслідок відмови відповідача від договору.  
7.38. 05.07.2023 Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" подав до суду  заперечення на заяву про зміну предмету позову.  
7.39. Разом з тим, 06.07.2023 ТОВ "Технохімреагент" подано до суду заяву про зміну предмету позову про відкликання заяви від 01.07.2023 про зміну предмету позову подану суду 03.07.2023 та просив визнати нечинним правочин - Договір поставки №53-122-01-22-11915 від 01.04.2022, внаслідок розірвання його за законом (ст.651 ЦК України) з 17.05.2022, після відмови позивача від договору.  
7.39.1. Вказана заява прийнята судом першої інстанції, оскільки подана у  відповідності до вимог статей 46, 170 ГПК України.
7.40. У додаткових пояснення у справі ТОВ "Технохімреагент" від 19.07.2023 позивачем наголошено, що ним обраний вірний спосіб захисту порушеного права, та забезпечить поновлення порушеного права. 
7.41. За результатами розгляду даного спору 08.08.2023 Господарським судом Рівненської області ухвалено оскаржуване рішення (пункт 1.1.-1.2. цієї постанови) із підстав, наведених у пунктах 2.1. -  2.5. даної постанови.
8. Висновок апеляційного суду за результатами розгляду скарги, відхилення доводів апелянта.
8.1. Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши доводи і обґрунтування апеляційної скарги, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції від  08.08.2023 - без змін, виходячи з наступного.
8.2. Частиною 2 статті 4 ГПК України визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
8.3. Статтею статті 15 ЦК України передбачено, що  кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів (стаття 16 ЦК України).
8.4. При цьому захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду.
8.5. Під порушенням права слід розуміти такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частковою (Правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 03.02.2020 у справі №910/16236/18).
8.6. Згідно частин 1, 3 статті 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
8.7. Згідно статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
8.8. Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.
8.9. Частиною 1 статті 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
8.10. Згідно частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
8.11. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (п. 1 ст. 628 ЦК України).
8.12. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
8.13. Згідно частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
8.14. Предметом позову у даній справі є розірвання Договору поставки №53-122-01-22-11915 від 01.04.2022.   
8.15.  Відповідно до частини 1 статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.
8.16. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
8.17. За загальним правилом, визначеним у частині  1 статті  651 ЦК України, розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
8.18. Частиною 2 вказаної норми встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
8.19. Разом з тим, частиною 1 статті 631 ЦК України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
8.20. Згідно частини 2-3 статті  653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.
8.21. Таким чином, припинення строку дії договору у будь-якому випадку унеможливлює розірвання такого договору в судовому порядку, оскільки в силу положень чинного законодавства розірвати (в тому числі і в судовому порядку) можливо лише діючий договір. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №905/1705/18.
8.22. Також, у постанові Верховного Суду від 14.07.2021 року у справі №911/1442/19 викладено правовий висновок, відповідно до якого розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір. Аналогічний висновок також викладено Верховним Судом у справах №910/16750/18, №911/991/19,  №904/2903/20, з яким також погодився Верховний Суд у постанові від 21.06.2022 року у справі №911/3276/20.
8.23. Господарськими судами встановлено, що строк дії Договору поставки № 53-122-01-22-11915 від 01.04.2022  укладеного між позивачем і відповідачем у даній справі визначено - по 31.12.2022.  
8.24. Згідно умовам даного Договору сторонами не передбачено його автоматичної пролонгації.
8.25. З урахуванням вище викладеного, розірвати можна лише договір, який діє (строк/термін дії якого не закінчився).  
8.26. Так, нечинним можна визнати лише нормативно - правовий акт чи його частину (ст. 5 КАС України), а також в окремих випадках - судове рішення (наприклад ст. 274, 307 ГПК України).
8.27. Нормами Господарського процесуального кодексу України встановлений обов`язок для особи, яка звернулась до суду доказування і подання доказів та визначені критерії належності та допустимості доказів.
8.28. Виходячи із змісту статей 15, 16 ЦК України, статті 20 ГК України та Господарського процесуального кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.
8.29. Наведені норми передбачають, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
8.30. При цьому, позивач звертаючись до суду з відповідним позовом,  не зазначає, що такий спосіб захисту порушеного права як визнання правочину нечинним встановлений договором та не посилається на жодний нормативно - правовий акт, який встановлює такий спосіб захисту порушеного права.
8.31. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що: "Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам." Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі №9 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі №9 569/17272/15-ц.
8.32. Обраний позивачем спосіб захисту звернення до суду шляхом визнання договору нечинним законом не передбачено.
8.33. Враховуючи вищевикладене, встановлені господарськими судами обставини даного спору, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" до відповідача Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про визнання нечинним Договору поставки №53-122-01-22-11915 від 01.04.2022 не підлягають до задоволення. 
8.34. Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
8.35. Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
8.36. Згідно частин 1, 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
8.37.. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).
8.38. Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
8.39. Скаржник не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог та заперечень.
8.40. Господарським судом Рівненської області правомірно прийнято рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" про визнання нечинним Договору поставки №53-122-01-22-11915 від 01.04.2022.
8.41. Висновок суду першої інстанції про відмову у позові є обґрунтованим та правомірним.
8.42. Доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" не спростовують висновку суду першої інстанції при ухвалені оскаржуваного рішення суду та не можуть бути підставою для його скасування або зміни. 
8.43. За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Рівненської області від 08.08.2023 у справі №918/479/23   - без змін.
9. Повноваження суду апеляційної інстанції.
9.1. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
9.2. З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені апелянтом у апеляційній скарзі є необґрунтованими, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення. 
9.3. У відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
10. Розподіл судових витрат.
10.1. Як вбачається із матеріалів справи, за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Рівненської області від 08.08.2023 у справі №918/479/23, апелянт сплатив судовий збір у розмірі 4026,00грн. згідно платіжного доручення №297 від 24.08.2023.
10.2. Судовий збір сплачений в порядку та розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір" .
10.3. За змістом статті 129 ГПК України за результатами розгляду апеляційної скарги здійснюється розподіл судових витрат.
10.4. Оскільки апелянту відмовлено у задоволенні апеляційної скарги, в силу приписів статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд  
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" від 28.08.23р. залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду Рівненської області від 08 серпня 2023 року у справі №918/479/23  залишити без змін.  
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.
Справу №918/479/23 повернути  Господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "31" жовтня 2020 р.

Головуючий  суддя                                                                      Юрчук М.І. 

Суддя                                                                                              Миханюк М.В.

Суддя                                                                                              Крейбух О.Г.