Номер провадження: 22-ц/813/6454/23 
Справа № 495/8810/22
Головуючий у першій інстанції Прийомова О. Ю.
Доповідач Назарова М. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                                       Назарової М.В.,
суддів:                                                 Коновалової В.А., Кострицького В.В., 
за участю секретаря                           Лупши В.В.,
учасники справи: позивач – ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 , відповідач – ОСОБА_3 в особі свого представника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного провадження
апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі свого представника ОСОБА_4 
на ухвалу Бівлгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 березня 2023 року, постановлену Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області у складі: судді Прийомової О.Ю. в приміщенні того ж суду,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,   
                                 
                                 в с т а н о в и в:

У листопаді 2022 року позивачка ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, зокрема, транспортного засобу TOYOTA-Camry, 2003 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN номер: НОМЕР_2 , що був зареєстрований 08.11.2019 року у Територіальному сервісному центрі № 5143 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області. 
Предметом апеляційного перегляду є ухвала Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 березня 2023 року, якою клопотання представника позивача про проведення судової автотоварознавчої експертизи по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя задоволено. Призначено по справі судову автотоварознавчу експертизу на вирішення якої поставлено наступні питання: 1) Яка ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) транспортного засобу TOYOTA-Camry, 2003 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN номер: НОМЕР_3 , що був зареєстрований 08 листопада 2019 року у Територіальному сервісному центрі № 5143 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області, та власником якого був ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент подання позовної заяви до суду, а саме станом на 04 листопада 2022 року?
Проведення судової автотоварознавчої експертизи доручено експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, що знаходиться за адресою: 65026, м. Одеса, вул. Рішельєвська, 8.
Провадження по справі на час проведення експертизи зупинено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 березня 2023 року про призначення судової автотоварознавчої експертизи та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції під час призначення судової автотоварознавчої експертизи по справі не було вирішено усіх ключових питань, які мають значення для не допущення порушення прав відповідача під час надання висновку щодо визначення ринкової вартості спірного транспортного засобу без його фактичного огляду, зокрема, суд в порушення приписів статті 107 ЦПК України не з`ясував у учасників процесу, а не їх представників, обставини, що мають значення для справи, а саме: інформацію щодо перебування досліджуваного КТЗ у попередніх ДТП до 08 листопада 2019 року та під час користування спірним транспортним засобом відповідачем; чи проводився капітальний ремонт та наявних вузлах і агрегатах, які потребували ремонту або заміни; інформація про наявність корозійних пошкоджень кузову дослідженого КТЗ; відомості щодо комплектності та укомплектованості транспортного засобу; інформація щодо додаткового встановленого обладнання (з відповідними документами, що підтверджують дату його встановлення та вартість); показники одометрів; чи проводилось оновлення складників; фактичний технічний стан транспортного засобу; пробіг транспортного засобу, судом не було витребувано останні наявні фотографії спірного транспортного засобу у учасників справи, як і не витребувано наведеної інформації з територіального сервісного центру № 5143 Регіонального сервісного центру ГЦС МВС в Одеській області та інших установ, які можуть володіти необхідною інформацією та документами. Вважає, що наведені обставини мають значення для визначення дійсної вартості транспортного засобу, а тому висновок суду про призначення експертизи є передчасним.
Зазначає, що немає підстав для призначення експертизи враховуючи, що позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів придбання транспортного засобу за її власні кошти, оскільки вважає спірний автомобіль придбаним ним за особисті кошти за рахунок власних накопичень, а позивачка не надала доказів отримуваних нею доходів та наявності заощаджень, які б могла вкладати у придбання спірного майна.
Призначення експертизи вважає затягування процесу.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Бондаренко Г.Є. підтримала доводи апеляційної скарги та пояснила, що дійсно автомобіль на час проведення експертизи відчужений відповідачем іншій особі.
Позивачка, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилася до суду, від її представника адвоката Царенко О.О. надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача, не визнають апеляційну скаргу.
Вказане відповідно до вимог частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши осіб, що брали участь у судовому засіданні, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Предметом апеляційного перегляду є вищезазначена ухвала Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 березня 2023 року про призначення судової автотоварознавчої експертизи. 
Задовольняючи клопотання представника позивача про призначення судової автотоварознавчої експертизи, суд першої інстанції виходив з того, що для правильного вирішення справи є необхідність з`ясування обставин, для встановлення яких необхідні спеціальні знання.
Переглядаючи таку ухвалу за доводами апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Відповідно до ч. 3 ст. 103 ЦПК України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» звернуто увагу судів на необхідність суворого додержання вимог закону при призначенні судових експертиз та використанні їх висновків (п. 1); проведення експертизи в суді повинно здійснюватися з додержанням правил, передбачених процесуальним законом.
Суд з`ясовує обставини, що мають значення для дачі експертного висновку; пропонує учасникам судового розгляду письмово подати питання, які вони бажають порушити перед експертами; оголошує ці питання, а також питання, запропоновані судом; заслуховує думки учасників судового розгляду з приводу поданих питань; у нарадчій кімнаті обмірковує всі питання, виключає ті з них, що виходять за межі компетенції експерта або не стосуються предмета доказування, формулює питання, які він порушує перед експертом з власної ініціативи, остаточно визначає коло питань, що виносяться на вирішення експертизи, і виносить ухвалу (постанову) про її призначення; оголошує в судовому засіданні ухвалу (постанову) про призначення експертизи і вручає її експертові; після проведення експертом досліджень, складання й оголошення експертного висновку приєднує його до справи; допитує експерта з метою роз`яснення й доповнення ним висновку.
Порядок призначення судової експертизи, обов`язки, права та відповідальність судового експерта, організація проведення експертизи та оформлення її результатів визначається Законом України «Про судову експертизу», Цивільним процесуальним кодексом України, Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, науково - методичними рекомендаціями з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, іншими нормативно-правовими актами з питань судової експертизи.
Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (ст. 1 Закону України «Про судову експертизу»).
Згідно ч. 1 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це складений у визначеному законодавством порядку докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові.
Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування, та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань (ч. 2 ст. 102 ЦПК України).
Відповідно до ч. 4 ст. 103 ЦПК України питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначається судом.
Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну (ч. 5 ст. 103 ЦПК України).
Питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта (ч. 6 ст. 103 ЦПК України).
Крім того, згідно частини одинадцятої статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.
Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.
За загальним правилом, визначеним у ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до частини 5 статті 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.
З огляду на матеріали справи, під час вирішення клопотання представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Царенка О.О. про призначення по справі судової автотоварознавчої експертизи сторони у судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином через повноважних представників, про що наявна відповідна розписка. Від представника відповідача ОСОБА_5 – адвоката Бондаренко Г.Є. в день розгляду клопотання про призначення судової експертизи 27 березня 2023 року надійшла до суду заява, в якій вона просила відмовити у задоволенні клопотання та розглянути справу по суті позовних вимог, посилаючись на заперечення відповідача щодо наявності підстав для призначення експертизи, оскільки транспортний засіб придбано за його особисті кошти, а отже не є предметом спільної сумісної власності подружжя (а.с. 87, 88, 97).
Отже, адвокат Бондаренко Г.Є. як повноважний представник відповідача, користувалася наданими їй законом правами та, зокрема, висловлювала свою позицію з приводу призначення у справі судової атотоварознавчої експертизи, клопотань про витребування матеріалів для проведення такої експертизи не заявляла, а заперечення проти проведення експертизи полягало в тому, що відповідач не вважає спірний автомобіль спільною сумісною власністю подружжя.
Будь-які інші заперечення проти задоволення клопотання позивачки про призначення по справі судової експертизи на предмет оцінки транспортного засобу відсутні.
Отже, посилання заявника на те, що судом першої інстанції під час призначення судової автотоварознавчої експертизи по справі в порушення приписів статті 107 ЦПК України не з`ясував у учасників процесу, а не їх представників, обставини, що мають значення для справи, спростовується матеріалами справи, якими підтверджено дотримання прав відповідача, і за умови участі у справі повноважного представника сторони у суду не було підстав з`ясовувати ті самі питання безпосередньо у сторони.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для призначення експертизи враховуючи, що позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів придбання транспортного засобу за її власні кошти, колегія суддів також до уваги не приймає з таких підстав.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.
Отже, суд зобов`язаний забезпечити (організувати) дійсно змагальний процес, тобто створити особам, які беруть участь у справі, всі умови для реалізації ними своїх процесуальних прав і виконання покладених на них процесуальних обов`язків.
Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно роз`яснень, викладених у пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовом про захист права приватної власності», а саме, що вартість спільного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано. Для її визначення у разі необхідності призначається експертиза.        
Пунктом 30 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2017 року № 11 роз`яснено, що у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
Відповідно до пункту 22 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.
Враховуючи, що питання щодо вартості спірного майна – автомобіля, який є предметом висновку експерта, входить до предмета доказування, оскільки на суд покладено обов`язок з`ясовувати вартість майна подружжя станом на час його поділу, та встановлення таких обставин потребує наявних у експерта спеціальних знань, суд першої інстанції при призначенні експертизи правильно виходив з необхідності дотримання засад рівних можливостей сторін у доказуванні з метою забезпечення змагальності в доведенні та повного і об`єктивного встановлення обставин справи.
До того ж, призначення експертизи в цій справі є лише одним з таких доказів, яким суд при ухваленні рішення надаватиме правову оцінку у взаємозв`язку з іншими доказами по справі.
Що стосується доводів апеляційної скарги про нез`ясування судом особливостей конкретно визначеного автомобіля, а не оцінки ринкової вартості подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) автомобілю, який є предметом поділу подружжя ОСОБА_6 , то таке також не заслуговує на увагу.
Так, звертаючись до суду з позовом, позивачка на обґрунтування вартості спірного автомобіля просила призначити у справі судову автотоварознавчу експертизу щодо середньої ринкової вартості транспортного засобу, подібного за своїми якостями до спірного, оскільки станом на час перебування справи в суді вказаний автомобіль вже відчужений відповідачем. А способом захисту своїх порушених прав позивачкою обрано стягнення з відповідача на свою користь вартості за одну другу частку ринкової вартості автомобіля.
Отже, визначення вартості автомобіля входить до предмету доказування по справі.
Відповідач на спростування клопотання про визначення експертним шляхом ринкової вартості автомобіля інших доказів такої вартості суду не надав, не заявляв про можливість оцінки конкретно визначеного автомобіля, який станом на час перебування справи в суді є відчуженим третій особі, а заперечував проти призначення експертизи лише з огляду на те, що не вважає спірний автомобіль власністю подружжя.
За таких обставин у суду не було підстав для відмови у задоволенні клопотання позивачки з приводу надання нею доказів, які стосуються предмету доказування по справі та які потребують спеціальних знань, шляхом призначення відповідної судової експертизи.
Тому по справі відсутнє таке порушення норм процесуального права, яке є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому не заслуговують на увагу.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

                                       п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі свого представника ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 березня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Дата складення повного тексту постанови  – 10 листопада 2023 року.

Головуючий                                                                                     М.В. Назарова

Судді:                                                                                              В.А. Коновалова

В.В. Кострицький