Справа № 308/10431/21

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        27 грудня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого                                судді КОНДОРА Р.Ю.
суддів                                        ДЖУГИ С.Д., СОБОСЛОЯ Г.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Ужгороді цивільну справу № 308/10431/21 за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 10 квітня 2023 року, головуючий суддя Придачук О.А., -
встановив:
Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» заявою від 26.07.2021, що надійшла до Ужгородського міськрайонного суду 05.08.2021, звернулося до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_1 мотивуючи таким.
20.12.2012 ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг і на підставі підписаної цього дня заяви отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в розмірі, зазначеному в Довідці про умови кредитування, який у подальшому збільшився до 50000,00 грн. Сторони за правилами договору приєднання уклали кредитний договір, умови якого зафіксовані в Умовах і Правилах надання банківських послуг, які є складовою кредитного договору і з якими відповідач був ознайомлений, що підтверджується його підписом в анкеті-заяві. Відносини між банком і клієнтом можуть регулюватися як шляхом підписання окремих документів, так і шляхом обміну інформацією іншими засобами (через веб-сайт банку www.privatbank.ua, sms-повідомлення).
Відповідач отримав кредитні кошти, користувався картковим рахунком, що підтверджує наявність кредитних правовідносин між сторонами. Погашення заборгованості за кредитним договором позичальник повинен був здійснювати шляхом щомісячних платежів у розмірі не менше визначеного договором мінімального обов`язкового платежу.
Позичальник зобов`язаний був сплачувати відсотки за користування кредитом за ставками, що були зазначені в Тарифах, які діяли на дату їх нарахування та були викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, а в разі порушення зобов`язань повинен був сплатити пеню в розмірі, розрахованому відповідно до Тарифів, які діяли на дату їх нарахування (п.п. 2.1.5.5., 2.1.12.7.2., інші положення договору).
Відповідно до п. 2.1.1.2.12. договору, з 01.03.2019 в разі порушення зобов`язань із повернення кредиту, сплати процентів, неустойки, інших зобов`язань, починаючи зі 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта він зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість за кредитом та процентами від суми неповерненого у строк кредиту, які згідно зі ст. 625 ч. 2 ЦК України встановлюються у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 86,4% для картки «Універсальна», 84,0% - для картки «Універсальна Gold».
У силу положень ст. 1050 ч. 2 ЦПК України, п. 2.1.12.11. договору, в разі невиконання боржником своїх зобов`язань за договором банк вправі вимагати дострокового повернення кредиту та сплати всього належного за договором, включно з підвищеними процентами та неустойкою.
До позову банк додає витяг з Умов і Правил, з якими був ознайомлений відповідач на момент підписання анкети-заяви.
Банк свої зобов`язання за договором виконав, надав кредитні кошти, а відповідач свої порушив і спричинив виникнення боргу, який станом на 11.07.2021 склав 53894,69 грн, із яких заборгованість: за кредитом – 43583,69 грн (заборгованість за простроченим тілом кредиту), за простроченими відсотками – 10311,00 грн.
Посилаючись на ці обставини, на порядок виконання договірних зобов`язань та на передбачене договором і нормами ЦК України право банку достроково вимагати повернення всього заборгованого, банк просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 20.12.2012 у розмірі 53894,69 грн із вищеперерахованими її елементами та покласти на нього судові витрати.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 10.04.2023 позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 53894,69 грн і витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із того, що сторони уклали кредитний договір, обов`язки за яким були порушені позичальником, який несе відповідальність як за сплату коштів на користь кредитора за договором, так і за використання електронних платіжних засобів і не спростував обґрунтованості пред`явлених до нього вимог.

Відповідач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Ракущинець А.А., оскаржив рішення суду як ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Наводить у скарзі такі доводи.
Позивач не довів факту виникнення за правилами договору приєднання договірних відносин між сторонами, того, що саме на наявних у справі Умовах і Правилах надання банківських послуг, на які погодився відповідач, був наданий кредит. Також відсутні підстави вважати, що позивач і відповідач обумовили в письмовому вигляді ціну договору, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам та доведені до їхнього відома, у зв`язку з чим саме банк має підтвердити, що на момент укладення договору діяли конкретні умови, а не інші. Роздруківка Умов і Правил з веб-сайту банку таким підтвердженням вважатися не може.
Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг, за відсутності у заяві домовленості сторін про сплату пені за несвоєчасне погашення кредиту наданий банком витяг з умов не може розцінюватися як стандартна типова форма укладення договору.
У справі відсутні первинні документи щодо видачі кредиту відповідачу, оскільки додані до позову заява, паспорт споживчого кредиту, розрахунок боргу тощо такими не є. Відсутність первинних документів щодо видачі кредиту виключає можливість задоволення позову.
Банк не виконав вимоги ст. 207 ЦК України, ст.ст. 12, 13 Закону України «Про споживче кредитування» щодо підписання договору електронним цифровим підписом, оскільки таке допускається лише за письмовою згодою сторін і за наявності зразків аналогів власноручних підписів сторін, чого у справі немає.
Підписаний сторонами документ, у якому були б викладені умови договору, відсутній.
Суд першої інстанції наведеного не врахував, неправильно встановив фактичні обставини справи та задовольнив позов, який не був доведений.
Відповідач просить рішення суду скасувати та відмовити в позові.

У відзиві на апеляцію позивач АТ КБ «ПриватБанк» вказує на її необґрунтованість, просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду – без змін.
Зазначає, зокрема, що вимоги закону щодо укладення кредитного договору за правилами приєднання були додержані, сторони в належній, погодженій між ними формі уклали кредитний договір, що був підписаний електронними підписами сторін, а також позичальником власноручно була підписана заява про надання банківських послуг. Сторонами була обумовлена і процентна ставка за кредитним договором, яка була відображена в Тарифах банку.
Відповідач отримав кошти, користувався ними, частково виконував умови договору, розрахунку заборгованості не спростував. Крім того, саме позичальник відповідальний за всі операції з електронним платіжним засобом та за збитки від них до моменту повідомлення ним банку про факт втрати електронного платіжного засобу чи фак несанкціонованого його використання.

Заслухавши доповідь судді, відхиливши клопотання про врахування при вирішенні справи за апеляцією висновків суду касаційної інстанції щодо обставин, які пов`язуються з діями та відповідальністю сторін кредитного договору у зв`язку з несанкціонованим використанням електронного платіжного засобу як таке, що виходить за межі доводів апеляції, обговоривши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності суд приходить до такого.

Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України щодо кредитних зобов`язань та у відповідній частині законодавством про захист прав споживачів у редакції, що була чинною на час їх виникнення. Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, водночас враховуючи положення, зокрема, ст. 42 Конституції України, ст. 4 ч. 1 п. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 10 ч. 1, ст. 12 ч. 3, ст. 13 ч. 1, ст. 263 ч.ч. 1, 5, ст. 367 ч.ч. 1, 4 ЦПК України та беручи до уваги, що позов пред`являвся з підстав, які згідно з позицією позивача надавали йому право нарахувати та вимагати стягнення боргу за кредитом і відсотками та обґрунтовувався відповідним чином, не зв`язаний цими доводами, наявність у позивача відповідної правової підстави для нарахування платежів і для стягнення коштів, правильність застосування норм матеріального права підлягають перевірці судом під час розв`язання спору безвідносно до того, чи є з цього приводу заперечення або інші доводи.

У справі встановлені такі факти, обставини та відповідні їм правовідносини.

20.12.2012 ОСОБА_1 заповнив у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» бланк Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 9). У заяві містяться ідентифікуючі дані ОСОБА_1 , відмічене поле про бажання відповідача оформити на своє платіжну картку «Кредитка «Універсальна»», водночас у полі «Бажаний кредитний ліміт за платіжною картою кредитка «Універсальна»/«Gold» проставлено цифру «0».
В Анкеті-заяві зазначено, що «…ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку… становить… договір про надання банківських послуг. Я ознайомився (-лась) і згоден (-на) з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді.», водночас відмітка в полі «Пам`ятку клієнта …, що містить основні умови обслуговування та кредитування, отримав (-ла) та ознайомився (-лася) з її змістом під розписку» – відсутня.
Бланк Анкети-заяви не містить інформації про умови кредитування.
Анкету-заяву підписано працівником банку і відповідачем 20.12.2012.

До позовної заяви позивач додав «Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»» (а.с. 13), що містить одночасно такі умови кредитування:

«Універсальна, 30 днів пільгового періоду» зокрема:
базова процентна ставка – 3,0% на місяць; розмір щомісячних платежів – 7% від заборгованості, але не менше 50,00 грн і не більше залишку заборгованості; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості – ПЕНЯ = пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = (базова процентна ставка за договором)/30 – нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30,00 грн на місяць, нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму понад 50,00 грн; штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань – 500,00 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій;
до цих умов міститься примітка такого змісту: «з 01.01.2013 всі карти «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» переведені на тарифний план «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»;

«Універсальна, 55 днів пільгового періоду» зокрема:
базова процентна ставка – 2,5% на місяць, за тратами, здійсненими з 01.09.2014 – 2,9%, за тратами, здійсненими з 01.04.2015 – 3,6%; розмір щомісячних платежів – 7% від заборгованості, але не менше 50,00 грн і не більше залишку заборгованості, з 01.04.2014 – 5% від заборгованості, але не менше 100,00 грн і не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів – до 25-го числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості – ПЕНЯ = 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50,00 грн щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100,00 грн; ПЕНЯ = 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 100,00 грн щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100,00 грн другий місяць поспіль і більше; штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань – 500,00 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій;

«Універсальна Contract» зокрема:
базова процентна ставка – 1,7% на місяць; розмір щомісячних платежів – 7% від заборгованості, але не менше 50,00 грн і не більше залишку заборгованості, з 01.04.2014 – 5% від заборгованості, але не менше 100,00 грн і не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів – до 25-го числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості; щомісячна комісія за кредитне обслуговування карти – 15,00 грн; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості – ПЕНЯ = 0,0001% від заборгованості, але не менше 50,00 грн на місяць, нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочення за кредитом або відсотками; штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань – 500,00 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій;
до цих умов міститься примітка такого змісту: «з 01.09.2014 проводиться зміна тарифного плану «Універсальна Contract» на «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» або «Універсальна Gold»;

«Універсальна Gold» зокрема:
базова процентна ставка – 2,5% на місяць, з 01.04.2013 – 2,3%, за тратами, здійсненими з 01.09.2014 – 2,7%, за тратами, здійсненими з 01.04.2015 – 3,5%; розмір щомісячних платежів – 7% від заборгованості, але не менше 50,00 грн і не більше залишку заборгованості, з 01.04.2014 – 5% від заборгованості, але не менше 100,00 грн і не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів – до 25-го числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості; щорічна комісія за обслуговування карти – 500,00 грн; з 01.06.2012 щомісячна комісія за обслуговування (з 01.04.2013 – членський внесок за участь в GoldКлубі) – 20,00 грн на місяць; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості – ПЕНЯ = 0,233% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50,00 грн щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100,00 грн; ПЕНЯ = 0,233% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 100,00 грн щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100,00 грн другий місяць поспіль і більше; штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань – 500,00 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.
до цих умов містяться примітки такого змісту: «з 01.09.2014 змінено процентну ставку по кредитним картам «Універсальна» та «Універсальна Голд» (зміну здійснено тільки для витрат, здійснених після 01.09.2014); з 01.04.2015 змінено тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» та «Універсальна Голд», розмір процентної ставки, пені тощо.

На обґрунтування своїх вимог АТ КБ «ПриватБанк» надало суду текст із Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, який не містить даних про час формування та затвердження цих Умов і Правил, будь-яких вихідних реквізитів (а.с. 14-38). Цими Умовами і Правилами встановлено, зокрема, що:
банк публічно пропонує необмеженому колу осіб можливість отримання банківських послуг (далі Умови та Правила та/або Договір) (Преамбула Умов і Правил);
щомісячний платіж сума коштів у розмірі, визначеному у заяві на акцептування умов, розміщених у цьому документі, яку позичальник виплачує банку щомісяця з метою погашення заборгованості (п. 1.1.29.);
мінімальний обов`язковий платіж розмір боргових зобов`язань клієнта, які щомісяця має сплачувати клієнт протягом терміну дії картки; … залежно від виду платіжної картки розмір і порядок розрахунків щомісячного платежу зазначений у заяві та «Пам`ятці клієнта/Довідці про умови кредитування» і виражений у процентному співвідношенні до здійснених операцій з використанням платіжних карток (п. 1.1.49);
Тарифи – розмір винагороди за послуги банку; є невід`ємною частиною договору; перелік може змінюватися і доповнюватися, про що клієнт повідомляється відповідно до цих умов (п. 1.1.90.);
за користування кредитом і овердрафтом бак нараховує відсотки, встановлені Тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік, якщо інше не передбачено п. 2.1.12.13;
клієнт зобов`язаний:
погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитратою платіжного ліміту, а також оплачувати комісії та інші плати на умовах, передбачених договором відповідно до Тарифів банку (п.п. 1.2.5., 2.1.5.5., 2.1.12.6.);
підписання цього договору є прямою і безумовною згодою клієнта стосовно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (п. 2.1.2.4.);
терміни та порядок погашення за кредитом (кредитний ліміт) за кредитними картами із встановленим мінімальним обов`язковим платежем, а також овердрафту, що виникає за такими картах, наведений у Пам`ятці клієнта/Довідці про умови кредитування, яка є невід`ємною частиною договору, а також встановлюються цим пунктом. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами, і частину заборгованості за кредитом;
термін повернення кредиту (кредитний ліміт) в повному обсязі – не пізніше останнього дня місяця, зазначеного в платіжній картці (у полі MONTH). Згідно з ст. 212 ЦКУ, у разі наявності прострочених кредитів (овердрафту) – терміном повернення кредиту (овердрафту) у повному обсязі є 211-й день з моменту виникнення такої заборгованості;
термін повернення овердрафту в повному обсязі – протягом 30 днів з моменту виникнення овердрафту;
термін погашення відсотків по овердрафту – щомісячно за попередній місяць до 25-го числа (пункт не стосується для Елітних карток (Platinum, MC World Signia i VISA Infinite) (п. 2.1.12.4.);
в разі непогашення суми простроченого кредиту (кредитного ліміту, кредитної лінії), овердрафту чи його частини понад 210 днів увесь кредит (овердрафт) вважається простроченим і нарахування з дати переводу кредиту (овердрафту) в статус прострочених боргових зобов`язань проводяться згідно п. 2.1.12.6.1., на залишок простроченої заборгованості позичальник сплачує пеню в розмірі, вказаному в пп. 2.1.12.6.1. цих Умов; при цьому, винагорода проценти за користування кредитом не нараховуються і не сплачуються (п.п. 1.5.21., 2.1.12.6.4.);
держатель доручає банку списувати з будь-якого рахунку … зокрема, з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань, у тому числі мінімального обов`язкового платежу, якщо мінімальний обов`язковий платіж вказаний в Заяві клієнта і у Пам`ятці клієнта/Довідці про умови кредитування … (п. 2.1.12.9.);
черговість та розмір погашення боргових зобов`язань здійснюється в порядку, викладеному у Пам`ятці клієнта/Довідці про умови кредитування, що є невід`ємною частиною договору (п. 2.1.12.10.);
для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначено у Пам`ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг; датою укладання договору є дата отримання карти, зазначена в заяві (п. 2.1.2.1.);
карта діє до останнього дня місяця, зазначеного на лицьовій стороні карти включно (п. 2.1.2.11.);
за відсутності достатньої суми грошових коштів для продовження дії карти та виконання розрахункових операцій по картрахунку згідно п. 2.1.3.5 (якщо у клієнта немає заборгованості перед банком), і немає надходжень грошових коштів на картрахунок протягом 6-и місяців з моменту закінчення терміну дії картки, залишок грошових коштів передається у власність банку і є його доходом за згодою клієнта, яке він підтверджує підписання договору; картрахунок закривається, договір припиняє свою дію (п. 2.1.8.8.);
сторони відповідають за неналежне виконання своїх обов`язків відповідно до законодавства України та умов публічного договору, договору (п. 1.5.1., 1.5.15.).

До вказаного тексту Умов і Правил банк додав дані про актуалізацію окремих положень Умов і Правил щодо депозитів, еквайрингу, бонусів станом на 01.08.2012 (а.с. 39).

Позивач додав до заяви також текст без назви, який відповідно до його змісту є Паспортом споживчого кредиту і містить основні умови кредитування на споживчі потреби за сімома типами кредитних продуктів (карток): «Універсальна», «Універсальна Gold», «Platinum», «MC World Black Edition», «Visa Signature», «MC World Elite» та «Visa Infinite», зокрема:
за картками «Універсальна», «Універсальна Gold», «Platinum», «MC World Black Edition», «Visa Signature», « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та «Visa Infinite» ліміти кредитування, відповідно, до 50000,00 грн, до 75000,00 грн, до 100000,00 грн, до 200000,00 грн, до 400000,00 грн і до 800000,00 грн;
строк договору: 12 місяців з пролонгацією (п. 3);
процентна ставка в пільговий період 0,00001% річних, за межами пільгового періоду: 42,00% річних (картка «Універсальна»); 40,8% річних (картка «Універсальна Gold»); 36,0% річних (інші картки) (п. 4);
повернення кредиту здійснюється шляхом:
договірного списання з рахунку клієнта, в т.ч., за рахунок кредитного ліміту, в розмірі процентів, які підлягають сплаті за цим договором, 1-го числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань клієнта;
шляхом внесення клієнтом коштів у розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту;
розмір мінімального обов`язкового платежу за картками «Універсальна», «Універсальна Gold»:
5% від заборгованості, але не менше 100,00 грн щомісячно;
10% від заборгованості, але не менше 100,00 грн щомісячно – у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення;
за іншими картками: 7% від заборгованості, але не менше 100,00 грн + комісія, щомісячно; 10% від заборгованості, але не менше 100,00 грн, щомісяця – у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п. 5);
наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит:
пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення;
процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту (відсотків річних): 84,0% (картка «Універсальна»); 81,60% (картка «Універсальна Gold»); 72,0% (інші картки) (п. 6);
споживач має право безкоштовно отримати копію проекту договору про споживчий кредит у письмовій чи електронній формі за своїм вибором;
умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо;
дата надання інформації 30.10.2020;
ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 14.11.2020;
документ підписано 30.10.2020 представником кредитодавця ОСОБА_2 і ОСОБА_1 кожним власноручно (п. 7) (а.с. 10-12).

Суду першої інстанції позивач також надав:

довідки АТ КБ «ПриватБанк» без дати їх складання, вихідної реєстрації та підпису уповноваженої на складання довідок особи (які не є належними в розумінні ст.ст. 77-80, 95 ЦПК України доказами щодо відповідних обставин) про те, що:
між банком і ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір без номера і без дати, за яким були надані кредитні картки:
№ НОМЕР_1 , дата відкриття 12.12.2018, термін дії «10/22»;
№ НОМЕР_2 , дата відкриття 24.01.2019, термін дії «12/22»;
№ НОМЕР_3 , дата відкриття 30.10.2020, термін дії «09/24» (а.с. 8);
за кредитним договором без дати і номера мали місце:
старт карткового рахунку: 12.12.2018 (картка № НОМЕР_1 );
встановлення/зміна кредитного ліміту: 12.12.2018 – 9500,00 грн, 27.12.2018 – 2000,00 грн, 09.01.2019 – 10000,00 грн, 04.03.2019 – 0,00 грн, 11.10.2020 – 50000,00, 11.01.2021 – 45090,00 грн, 03.03.2021 – 0,00 грн (а.с. 7);

банківську виписку за договором без номера станом на 14.07.2021, де фактичний оборот коштів розпочинається з 12.12.2018, коли на картку № НОМЕР_1 було встановлено кредитний ліміт у сумі 9500,00 грн і вперше бути списані 150,00 грн за рахунок кредитних коштів (а.с. 49-55).

З даних банківської виписки вбачається, зокрема, що:
ОСОБА_1 починаючи з 12.12.2018 по 13.01.2019 користувався карткою № НОМЕР_1 , після чого використання цієї картки не зафіксоване;
з 24.01.2019 по 13.10.2020 фіксується використання картки № НОМЕР_2 , при цьому, 04.03.2019 по цій картці відбулося зниження кредитного ліміту до 0,00 грн, кредитний ліміт у 500000,00 грн на цю картку був установлений 11.10.2020, водночас за цією карткою протягом усього часу її використання відбувалися численні операції поповнення готівкою та безготівковими переказами, надходження, зняття коштів, оплата товарів, послуг тощо;
використання картки № НОМЕР_3 фіксується починаючи з 01.11.2020;
після 11.10.2020 будь-які зміни кредитного ліміту у виписці не зафіксовані.

Розрахунок заборгованості позивач склав за договором б/н від 20.12.2012, де визначив борг відповідача станом на 11.07.2021 у розмірі 53894,69 грн, із яких заборгованість: за простроченим тілом кредиту 43583,69 грн, за простроченими відсотками 10311,00 грн (а.с. 5-6). З даних розрахунку заборгованості та банківської виписки випливають, зокрема, такі обставини:
рух коштів і розрахунок заборгованості розпочинається не з 20.12.2012, а з 12.12.2018 (через шість років), коли вперше в колонках «Витрати клієнтом кредитних коштів», «Тіло кредита поточне» і «Заборгованість за наданим кредитом» з`являється сума 150,00 грн, до цього моменту дані про рух коштів, в тому числі, про суму кредиту (кредитного ліміту), у розрахунку відсутні, заборгованість не зафіксована;
заборгованість, яка на 13.01.2018 обчислювалася в сумі 190,00 грн, була погашена 24.01.2019 і після цього попри фіксацію руху коштів у банківській виписці рух кредитних коштів у розрахунку повністю відсутній до 11.10.2020, коли в колонках «Витрати клієнтом кредитних коштів», «Тіло кредита поточне» і «Заборгованість за наданим кредитом» з`являється сума 49745,68 грн;
на момент встановлення 11.10.2020 кредитного ліміту в сумі 50000,00 грн залишок власних коштів ОСОБА_1 на рахунку становив 3440,00 грн, після надходження на картку № НОМЕР_2 коштів від банку ОСОБА_1 11.10.2020 здійснив чотири операції з оплати на ігрових сайтах «QWB*Qiwi Koshelek MOSKVA» на загальну суму 53185,68 грн, з яких на суму 3204,52 грн за рахунок власних коштів, на суму 49981,16 грн за рахунок коштів, отриманих від банку, після чого заборгованість перед банком була зафіксована у сумі 49745,68 грн;
прострочена заборгованість перед банком починає фіксуватися з 01.01.2021, коли поточна заборгованість була визначена в сумі 41550,20 грн, а прострочена – в сумі 2039,80 грн;
з 01.11.2020 рух коштів за карткою № НОМЕР_3 відбувався як за рахунок коштів банку, так і за рахунок власних коштів відповідача, який поповнював картку готівкою, переказами з інший карток (зокрема, в сумах 1500,00 грн, 9000,00 грн, які були зараховані на погашення заборгованості за кредитом), здійснював розрахункові операції, з карткового рахунку списувалися банком кошти на погашення відсотків, комісій за використання кредитного ліміту тощо;
у розрахунку заборгованості відображений рух коштів, наданих власне банком, через що дані банківської виписки та розрахунку в частині руху власних коштів ОСОБА_1 не співпадають (у розрахунку рух коштів ОСОБА_1 поза межами операцій із банком за наданими ним коштами не зафіксований).

Таким чином, фактично кошти банку стали використовуватися відповідачем з 12.12.2018, в тому числі, з 11.10.2020 у рамках наданого кредитного ліміту в розмірі 50000,00 грн, що зафіксовано як у банківській виписці, так і в розрахунку заборгованості.

Інші дані щодо руху коштів та платіжної (кредитної) картки (карток) позивачем не надавалися. В Анкеті-заяві немає вказівки на дату отримання клієнтом платіжної картки, як відсутня і вказівка на конкретну картку, її реквізити, тоді як відповідні вимоги випливають з Умов і Правил. Не зазначив кредитну картку з відповідними реквізитами, днем видачі та строком її дії банк і в позовній заяві.

Отже, позивач посилається на 20.12.2012 як на дату укладення кредитного договору, паспорт споживчого кредиту, підписаний 30.10.2020 (через майже вісім років після дати, яку позивач вважає днем укладення кредитного договору), встановлення кредитного ліміту в сумі 50000,00 грн відбулося 11.10.2020 (через майже 8 років після дати, яку позивач вважає днем укладення кредитного договору і за 19 днів до підписання паспорта споживчого кредиту). За наявними даними на день підписання паспорта споживчого кредиту вже фіксувався борг ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПриватБанк» за кредитом у сумі 49770,00 грн.

У справі немає належних доказів видачі банком  ОСОБА_1 кредитної картки в день, який позивач вважає датою укладення кредитного договору. Визначальні дані та докази стосовно обставин, що пов`язуються з укладенням кредитного договору та власне виникненням і здійсненням з відповідного часу цивільних прав і обов`язків, які мають випливати з такого факту, у справі відсутні.

Як випливає із зафіксованих у розрахунку заборгованості даних, позивач визначив борг за кредитом шляхом включення до тіла кредиту: витрат, що здійснювалися відповідачем за рахунок наданих банком коштів, часткового включення до тіла кредиту відсотків, що нараховувалися на суму кредиту. При цьому:
нараховані відсотки, що відображалися в колонці розрахунку «Відсотки погашені за рахунок кредита», додавалися до суми кредиту і на суму кредиту, що визначалася і збільшувалася в такий спосіб, так само послідовно нараховувалися відсотки в кожному наступному розрахунковому місяці;
при визначенні остаточної заборгованості за сумою кредиту враховувалися кошти, що вносилися відповідачем на погашення заборгованості перед банком, відображені в помісячному обліку руху коштів.

Виходячи з наведених вище обставин щодо руху коштів та його відображення в документах, з метою встановлення заборгованості за наданими банком коштами та перевірки доводів позову і апеляції враховуються дані розрахунку заборгованості.

За період з 12.12.2018 по 11.07.2021 за даними розрахунку заборгованості (з розбивкою по роках) зафіксовані такі нарахування:

витрати, що здійснювалися відповідачем за рахунок наданих банком коштів:
з 12.12.2018 по 31.12.2018 – 170,00 грн;
з 01.01.2019 по 31.12.2019 – 20,00 грн;
з 01.01.2020 по 15.01.2020 – 51524,26 грн;
з 01.01.2021 по 15.01.2021 – 3,89 грн,
разом 51718,15 грн, що були включені до суми кредиту;

відсотки, що нараховувалися за ставками 3,5% і 3,4% на місяць, з яких відсотки за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 в сумі 2575,94 грн були включені до суми кредиту;

таким чином, до суми кредиту були включені 54294,09 грн (51718,15 грн + 2575,94 грн);

погашення відповідачем заборгованості перед банком:
з 12.12.2018 по 31.12.2018 – 0,00 грн;
з 01.01.2019 по 31.12.2019 – 190,00 грн;
з 01.01.2020 по 15.01.2020 – 10510,20 грн;
з 01.01.2021 по 15.01.2021 – 23,86 грн,
разом 10724,06 грн.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів, інших правочинів та інших юридичних фактів (ст. 11 ч. 1, ч. 2 п.п. 1, 4 ЦК України).

За загальним правилом, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.ст. 598, 599 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ст. 631 ч.ч. 1, 4 ЦК України).

Сплата процентів за кредитом є істотною умовою договору, здійснюється у строки та на умовах, визначених договором (ст.ст. 536, 626, ст. 628 ч. 1, ст. 638 ч. 1, ст. 1048 ч. 1, ст.ст. 1054, 1056-1 ЦК України).

Сторони в цивільних відносинах є юридично рівними, у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою – п`ятою ст. 13 ЦК України, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ст.ст. 1, 2, ст. 13 ч. 6 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 3 ч. 1 п.п. 3, 6, ст.ст. 11-14, 202, 509, 525, 526, 610, 614, 622-625, 1050, 1054 ЦК України, цивільні права та обов`язки повинні належно виконуватися; позичальник зобов`язаний повернути кредитору усе заборговане на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор управі вимагати (за відповідних умов – достроково) виконання порушеного зобов`язання; особа здійснює свої права та виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, зловживання правом не допускається; особа діє у цивільних відносинах вільно, на власний ризик і повинна діяти, в тому числі, вчиняючи правочин, добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки.

Поряд із цим, за змістом положень Конституції України, ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів» (Закон № 1023-ХІІ) щодо укладання договору про споживчий кредит:
держава захищає права споживачів (ст. 42 Конституції України, ст. 4 ч. 1 п. 1 Закону № 1023-ХІІ);
договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 626 ч. 1, ст. 627 ЦК країни);
зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства; договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ст. 628 ч. 1, ст. 634 ч. 1 ЦК України);
договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, істотними є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди; проценти за кредитним договором, а також забезпечення зобов`язань за кредитними договором, зокрема, штрафом, пенею, які одночасно є видами цивільно-правової відповідальності за порушення зобов`язань, є істотними умовами кредитного договору, що випливають із його предмету, правової природи й суті відповідних правовідносин; недійсне зобов`язання не підлягає забезпеченню, за загальним правилом, недійсність основного зобов`язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення; споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені в договорі (ст.ст. 546, 548, 549, 550, ст. 638 ч. 1, ст.ст. 1054, 1056-1 ЦК України, ст. 11 ч. 4 абз. 2, 3 Закону № 1023-XII));
кредитний договір укладається в письмовій формі, його зміст може бути зафіксований як в одному, так і в кількох документах, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами); обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий позичальнику (споживачеві), покладається на кредитодавця (ст. 207 ч.ч. 1, 2, ст. 208 ч. 1 п.п. 2, 4, ст. 639 ч.ч. 1, 2, ст. 1054, ст. 1055 ч. 1 ЦК України, ст. 11 ч. 1, ч. 4 абз. 1 Закону № 1023-XII);
кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним; якщо недійсність правочину встановлена законом (нікчемний правочин), визнання його судом недійсним не вимагається (ст. 215 ч. 2, ст. 218 ч. 1, ст. 1055 ч. 2 ЦК України).

10.06.2017 набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» (Закон № 1734-VIII), за правилами якого (у редакції, чинній станом на 11.-30.10.2020):
договір про споживчий кредит – вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (ст. 1 ч. 1 п. 1);
до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту;
зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) … у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа …) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності; у такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит …;
споживач зобов`язаний надати кредитодавцю підтвердження про ознайомлення з інформацією, надання якої передбачено … , у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа …);
кредитодавець до укладення договору про споживчий кредит на вимогу споживача надає йому пояснення з метою забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансового стану, зокрема шляхом роз`яснення інформації, що надається … , істотних характеристик запропонованих послуг та наслідків для споживача, зокрема у разі невиконання ним зобов`язань за таким договором (ст. 9 ч.ч. 2, 6, 10);
у договорі про споживчий кредит зазначаються конкретні істотні умови кредитування (розмір кредиту, строк кредитування, порядок і умови надання кредиту, проценти за кредитним договором, забезпечення зобов`язань за кредитними договором, відповідальність за порушення зобов`язань тощо), а також інші умови за домовленістю сторін;
умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними;
споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит;
зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін; умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною (ст. 12 ч.ч. 1, 2, 5, 6, 7);
договір про споживчий кредит … укладається у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа …); кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього; примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами;
обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (ст. 13 ч. 1);
договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом;
визначення кредитодавцем можливості укладення договору про споживчий кредит здійснюється на підставі відповідного запиту (заяви) споживача, у тому числі з використанням засобів дистанційного зв`язку, та оцінки кредитоспроможності споживача (ст. 14 ч.ч. 1, 2).

Особа на власний розсуд розпоряджається своїми цивільними та процесуальними правами та здійснює своє право на захист (ст. 12 ч. 1, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст. 12 ч. 1, ст. 13 ч. 3 ЦПК України); кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 12 ч.ч. 2, 3, ст. 13 ч. 1, ст.ст. 76-81 ЦПК України).

Наявність підстави для виникнення боргу, пред`явленого до стягнення, його розмір і обґрунтованість доказуються кредитором, відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ст. 614 ч. 2, ст. 623 ч. 2 ЦК України).

Про задоволення позову рішення може бути прийняте за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог (ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України).

У справі наявна складена працівником банку та підписана  ОСОБА_1 . 20.12.2012 Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Пам`ятка клієнта (довідка про умови кредитування) у справі відсутня. «Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»», по-перше, не підписаний ані позичальником, ані кредитором і не містить ніяких вихідних реквізитів, по-друге, цей текст містить окремі умови кредитування за чотирма варіантами видачі та обслуговування карт «Універсальна» і по суті не є Тарифами банку як такими, а Тарифи банку, які теж є обов`язковою складовою кредитного договору (п. 1.1.90. та інші положення Умов і Правил), не були додані до позовної заяви.

Зміст Анкети-заяви взагалі не свідчить про волевиявлення ОСОБА_1 саме на отримання кредиту: заява стосується договору банківського обслуговування, у ній відсутні вказівки на кредит, а розмір кредиту (кредитний ліміт), якщо йшлося саме про кредит, визначено як «0», тощо. В Анкеті-заяві відсутня будь-яка інформація, що фіксувала б умови і параметри кредитування.

Доданий до позовної заяви текст паспорта споживчого кредиту, підписаний 30.10.2020, теж не є доказом додержання передбачених законом умов щодо укладення у відповідній формі кредитного договору. Так, у вказаному паспорті наведені пропоновані умови кредитування із сімома видами кредитних карток, за якими нижня межа суми кредиту не встановлена, тобто, допустимою була видача відповідачу будь-якої картки, а доказів узгодження сторонами саме конкретних умов кредитування із семи запропонованих варіантів у паспорті немає. У справі відсутня й заява споживача на укладення кредитного договору. Як відповідно до Закону № 1734-VIII, так і за змістом указаного паспорта, надання інформації споживачу в такій формі передує укладенню кредитного договору, конкретні умови якого можуть відрізнятися від тих, що зазначені в паспорті, з огляду на результат оцінки кредитоспроможності споживача. Результату такої оцінки та відповідних їй умов договору в справі немає. Зрештою, паспорт був підписаний сторонами вже після встановлення банком кредитного ліміту та фактичного надання відповідачеві коштів у межах цього ліміту, тому вже лиш через це не може братися до уваги як доказ додержання банком переддоговірної процедури.

Вищевказані документи (анкета-заява і паспорт споживчого кредиту) не співвідносяться між собою як щодо дат їх складення та підписання, так і за змістом, ці документи не вказують на дату укладення конкретного кредитного договору із визначенням конкретних умов. Безпосереднє пов`язування підписаної   ОСОБА_1 анкети-заяви з підписаним ним паспортом споживчого кредиту в рамках кредитного договору, що його позивач вважає укладеним 20.12.2012, нічим належним чином не обґрунтоване. Станом на 20.12.2012 не існувало правил, що були запроваджені лише Законом № 1734-VIII, а ці нові правила своєю чергою вимагали подання споживачем нової заяви на укладення договору. В разі ж застосування нових правил до договору, що був укладений до їх запровадження, сторони (передовсім – кредитодавець) зобов`язані були письмово конкретно це обумовити, внести зміни до раніше укладеного договору тощо, доказів таких дій сторін немає.

Верховний Суд у постанові від 23.05.2022 у справі № 393/126/20 висловив правову позицію, що її застосовує в подальшому, відповідно до якої, зокрема:
домовленість сторін правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину;
потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця;
способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту;
ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту;
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вбачає наявні підстави для відступу від висновку Верховного Суду, викладеного у постановах Верховного Суду від 02.12.2020 у справі № 284/157/20-ц, від 18.11.2020 у справі № 313/346/20 та від 26.12.2019 у справі № 467/555/19 про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом.

Надані позивачем суду Умови і Правила не відповідають тим, положеннями яких обґрунтовувалися пред`явлені до відповідача вимоги. До прикладу, у позовній заяві банк посилається на пункт 2.1.1.2.12. Умов і Правил в редакції, що почала діяти з 01.03.2019 і передбачає, що в разі порушення зобов`язань із повернення кредиту, сплати процентів, неустойки, інших зобов`язань, починаючи зі 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта він зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість за кредитом та процентами від суми неповерненого у строк кредиту, які згідно зі ст. 625 ч. 2 ЦК України встановлюються у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 86,4% для картки «Універсальна», 84,0% - для картки «Універсальна Gold». Однак, у справі немає редакції Умов і Правил від 01.03.2019, в наявній редакції такий пункт взагалі відсутній, а питання сплати простроченої заборгованості врегульовані зовсім по-іншому.

Тим часом, якщо Умови і Правила визначають загальні умови, на яких будь-яка особа може укласти кредитний договір за правилами договору приєднання, то у пам`ятці клієнта (довідці про умови кредитування) поряд зі змістом анкети-заяви визначаються індивідуальні умови кредитування конкретного позичальника, що можуть відрізнятися від загальних умов. Саме індивідуальні умови кредитування передбачають суму кредиту, відсоткову ставку за кредитом, розмір щомісячного платежу, строк кредитування, комісії, умови відповідальності за порушення зобов`язань тощо. Зазначене узгоджується зі змістом, зокрема, п.п. 1.2.26.3, 1.6.1.-1.6.3. Умов і Правил, за якими позичальник може пропонувати зміни до них, про зміни у в умовах кредитування банк повідомляє клієнта і в разі, якщо одностороння зміна цих умов неможлива, передбачається підписання необхідних документів у банку, та узгоджується із нормами закону щодо дотримання прав сторін договору і фіксації його умов.

Пред`являючи позов, банк, який наполягав на належному узгодженні сторонами умов кредитування, взагалі не зазначив відсоткової ставки, яка була б узгоджена. Розрахунок заборгованості виконаний із застосуванням відсоткових ставок 42,0% річних, 40,8% річних за відсутності будь-яких доказів належного узгодження їх із відповідачем.

Беручи до уваги зміст анкети-заяви, Умов і Правил, пам`ятка клієнта (довідка про умови кредитування), тарифи і заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг є поряд із власне Умовами і Правилами невід`ємними складовими частинами кредитного договору, дійсні індивідуальні умови якого узгоджуються сторонами в цих документах. Такі складові кредитного договору не заперечуються по суті й позивачем. Зокрема, за відсутності пам`ятки клієнта, тарифів, як це має місце в справі, не є можливим встановити дійсні умови кредитування в частині розміру кредиту, строку кредитування, плати за кредит (відсотків) на відповідний період, конкретної відповідальності за порушення зобов`язання позичальником (пені) тощо.

З доданого до позовної заяви тексту не можна зробити однозначного висновку про те, є цей текст повним викладом Умов і Правил, чи витягом з них. Наданий позивачем текст Умов і Правил не може слугувати доказом узгодження сторонами істотних умов кредитного договору, укладеного саме 20.12.2012, як на цьому наполягає позивач. Час формування та затвердження наявної редакції Умов і Правил у ній не зазначений.

У справі немає ніяких доказів про обізнаність ОСОБА_1 із указаною редакцією Умов і Правил, про погодження з ним установленим порядком відповідних умов користування наданими банком коштами з фіксацією цих умов у пам`ятці клієнта чи в довідці про умови кредитування. Позивач не надав суду доказів укладання з ОСОБА_1 договору саме на тих умовах, виходячи з яких пред`явив до нього вимогу про стягнення боргу.

Для пов`язування платіжних/кредитних карток, щодо руху коштів за якими є певні дані, з кредитним договором, якщо такий укладався 20.12.2012, немає належних підстав і доказів, на видачу конкретної картки (карток) в рамках такого договору позивач не посилався, в позовній заяві про це не вказував. Дані про рух коштів, зафіксовані в банківській виписці, вказують на використання відповідачем платіжних карток для обігу як власних, так і банківських коштів, такий обіг продовжувався і після того, як відповідач став використовувати й кошти банку.

Із урахуванням наведеного, відповідач повинен був ясно, у передбаченій законом, у даному випадку – письмовій формі здійснити своє волевиявлення щодо укладання кредитного договору з індивідуальними умовами кредитування шляхом підписання відповідного документа (документів, за потреби – відповідних положень Умов і Правил), у якому (яких) такі умови зафіксовані (вищенаведені норми закону та ст. 203 ч.ч. 3, 4, ст. 205 ЦК України). Дотримання належної форми і порядку укладання договору є обов`язком саме кредитора – сторони, яка запропонувала укласти договір невизначеному колу осіб, розробила його умови (ст. 634, ст. 641 ч. 1 ЦК України).

Ці вимоги закону не були виконані. У справі немає жодного підписаного відповідачем станом на 20.12.2012 документа, який би доводив факт узгодження з ним конкретних індивідуальних умов кредитування, передусім, суми кредиту, плати за кредит (відсотки), строк кредитування, конкретні умови відповідальності за порушення зобов`язання (підвищені відсотки, види і формули нарахування пені, штрафу). У справі немає й будь-яких даних про сукупну вартість кредиту та доведення її до відповідача. Посилання банку в позовній заяві на те, що сторони належним чином узгодили умови кредитування, зокрема, в довідці про умови кредитування, безпідставне.

Відтак, у справі відсутні докази щодо волевиявлення відповідача на укладення кредитного договору та докази укладення договору 20.12.2012. На час розгляду справи судом не видається можливим установленим порядком безспірно з`ясувати умови, на яких були надані банком кошти відповідачу, зокрема, щодо порядку і періодичності сплати за кредитом, строку кредиту, відсоткової ставки за кредитом, комісій, які впливають на сукупну вартість кредиту, конкретної відповідальності за порушення грошових зобов`язань, тоді як ці елементи належать до істотних умов кредитного договору.

Наданими позивачем документами не встановлюються факти і обставини щодо дійсних умов кредитування, які повинні бути встановлені лише письмовим доказом – власне текстом договору з індивідуальними умовами кредитування, що тільки й може бути належним, допустимим, достовірним і достатнім доказом як факту укладення договору, так і його умов.

Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Михалківа Б.С. заперечував обґрунтованість позову тим, що внаслідок недодержання банком правил безпеки банківських операцій мав місце несанкціонований доступ до банківського рахунку позивача, внаслідок чого відбулося незаконне заволодіння його коштами і з цього проводу з 03.11.2020 розслідується кримінальне провадження № 12020075030000719, тому своїх зобов`язань перед банком він не порушував (а.с. 73 «б»-86).

Поряд із цим, ОСОБА_1 не пред`являв у цій справі зустрічного позову на захист своїх порушених прав як клієнта банку, не повідомляв про подання відповідного самостійного позову, не доводив у належний процесуальний спосіб обставин із метою встановлення факту порушення його прав як власника банківського рахунку, невиконання банком вимог, зокрема, ст.ст. 1066, 1071, 1073 ЦК України, Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», нормативних актів Національного банку України про порядок здійснення банківських операцій, емісію та обіг електронних платіжних засобів тощо. Відповідні обставини не слугували й доводами апеляції.

Один лиш розрахунок заборгованості за відсутності інших необхідних доказів не є належним, допустимим, достовірним і достатнім доказом щодо власне кредитної заборгованості з відповідними її елементами. Понад те, і наданий позивачем розрахунок заборгованості не ґрунтується ані на законі, ані на договорі. Банк 01.12.2020 додав до суми заборгованості за кредитом у 41000,00 грн відсотки в сумі 2575,94 грн (включив їх до суми кредиту), внаслідок чого заборгованість за кредитом зросла до 43575,94 грн, після чого вже на цю суму боргу за кредитом продовжували нараховуватися відсотки.

Застосування такого алгоритму нарахувань призвело до штучного збільшення обліковуваної суми (тіла) кредиту за рахунок коштів, які не надавалися відповідачу фактично. Саме в такий спосіб позивач (з урахуванням сум, які вносилися відповідачем на погашення заборгованості) визначив заборгованість за сумою кредиту в розмірі 43583,69 грн, а також виходячи з такого алгоритму здійснював нарахування відсотків. Втім, позивач не надав суду доказів наявності в нього права відповідно до закону та/або договору здійснювати нарахування в зазначений спосіб, доказів узгодження цього з відповідачем, доведення до його відома таких умов нарахувань.

Посилання в цьому зв`язку на наявні в справі Умови і Правила не можуть враховуватися з підстав, наведених вище. Поза тим, і ці Умови і Правила не містять відповідних умов договору, а сформульовані в них умови не підтверджують права позивача діяти в такий спосіб. Зокрема, зазначене в п.п. 2.1.12.9., 2.1.12.10. Умов і Правил договірне списання коштів у відповідній черговості на погашення боргових зобов`язань пов`язується з узгодженням відповідних умов у заяві клієнта та в пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування, чого немає.

З огляду на надані позивачем матеріали, множинність варіантів індивідуальних умов кредитування та відсутність документального підтвердження щодо варіанту, який у передбачений законом спосіб застосовувався у відносинах із відповідачем, доводи позову щодо умов надання коштів не можуть бути враховані. Здійснення сторонами певних цивільних прав і обов`язків, що виникли внаслідок їхніх дій, не спростовує факту недотримання належної форми договору, сама по собі сплата певних платежів відповідачем не може свідчити про належне досягнення згоди щодо всіх істотних умов договору, про обізнаність з усіма умовами договору, якщо не були дотримані вимоги закону щодо відповідного оформлення правовідносин. Нарахування поза сумою фактично наданих банком коштів, що ґрунтуються на факті укладення кредитного договору, за таких умов безпідставні.

Беручи до уваги, що для визначення в обраний позивачем спосіб елементів пред`явленого до стягнення боргу правових підстав немає, наявність або відсутність фактичної заборгованості ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПриватБанк» підлягає визначенню шляхом зменшення загальної суми, яка відповідно до позиції позивача та розрахунку заборгованості кваліфікується як сума (тіло) кредиту (54294,09 грн), на безпідставно включені до цієї суми відсотки (2575,94 грн) і на суму коштів, внесених відповідачем у рахунок погашення заборгованості (10724,06 грн): 54294,09 грн – 2575,94 грн – 10724,06 грн = 40994,09 грн. 

Надані позивачем суду Умови і Правила є об`ємними, у певних частинах суперечливими та є складними для сприйняття і розуміння звичайним споживачем фінансових (кредитних) послуг. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 висловила правову позицію щодо укладення кредитного договору зі споживачем фінансових послуг за правилами договору приєднання та стягнення на вимогу кредитора боргу за таким договором, згідно з якою покладання на слабшу сторону – споживача невиправданого тягаря з`ясування змісту кредитного договору за обставин, коли пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору, не відповідає основним засадам цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, принципу справедливості, добросовісності та розумності.

Тож право кредитора на пред`явлення відповідних вимог не заперечується як таке, що, однак, не звільняє від обов`язку пред`явити позов із належних підстав, обґрунтувати та довести його належним процесуальним порядком. Лише в такому разі можуть мати місце законні підстави для задоволення відповідних вимог.

В справі, що розглядається, таких підстав для стягнення боргу поза сумою коштів, які відповідно до встановленого під час апеляційного розгляду справи фактично були надані банком відповідачу та були ним використані, немає, розрахунок пред`явлених до стягнення сум не можна визнати обґрунтованим, здійсненим відповідно до чітко визначених і погоджених сторонами умов кредитування та підтвердженим доказами. Під час апеляційного розгляду справи встановлена неправомірність розрахунку кредитором суми кредиту та похідних від неї нарахувань як така.

Позивач не виконав свого обов`язку доказування підстав і умов для стягнення у повному обсязі елементів боргу, не подав відповідні докази суду першої інстанції, як це вимагається ст. 83 ч.ч. 2, 8, ст. 177 ч. 5 та іншими нормами ЦПК України, а також не навів підстав щодо неможливості подання таких доказів, тож перешкод у доказуванні не мав. По суті у справі немає доказів щодо обставин, які мають істотне значення в спорі. Позивач, розпорядившись процесуальними правами та здійснюючи обов`язок доказування вільно, на власний розсуд, просив суд першої інстанції розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику його представника, на підставі наданих ним доказів, які вважав достатніми для задоволення позову (а.с. 4, 57). Доводи позову ґрунтуються на недопустимих у доказуванні припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).

З огляду на викладене вище, доводи позивача про укладення договору в належній формі, з дотриманням вимог закону, та, відповідно, про наявність підстав для застосування правил щодо стягнення боргу за кредитним договором не можуть бути враховані судом. Такі доводи не можуть розглядатися поза сукупністю інших обставин справи і не створюють підстав для визнання факту належного укладення договору із досягненням згоди щодо всіх його істотних умов.

Суд першої інстанції не мав підстав для задоволення пред`явлених вимог за винятком стягнення фактично отриманих відповідачем коштів у сумі, визначеній апеляційним судом. Суд не встановив із належною повнотою фактичних обставин справи та повною мірою не зважив на фактичні та правові підстави, з яких належало відмовити в частині пред`явлених вимог.

Щодо вимоги про стягнення 40994,09 грн, які фактично були надані банком відповідачу та не були тим повернені, що ним не було спростовано в належний процесуальний спосіб і знайшло своє підтвердження, належить враховувати положення закону про підстави виникнення цивільних прав і обов`язків, їх виконання, зокрема, про право кредитора вимагати повернення наданих коштів та обов`язку боржника їх повернути на таку вимогу (ст. 530 ч. 2 ЦК України), що відповідає й правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 та в інших постановах щодо аналогічних правовідносин. Справедлива в цій частині вимога банку підлягала задоволенню.

Виходячи з наведеного, з урахуванням положень ст. 367 ч.ч. 1, 4 ЦПК України і на підставі ст. 376 ч. 1 п.п. 1, 2, 4 цього Кодексу апеляцію позивача слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за простроченим кредитом у сумі 2589,60 грн і заборгованості за простроченими відсотками в сумі 10311,00 грн скасувати, в цих вимогах позову відмовити, а в частині стягнення з відповідача на користь позивача отриманих фактично 40994,09 грн залишити на підставі ст. 375 цього Кодексу апеляцію без задоволення, а рішення суду – без змін. Питання про судові витрати належить вирішити виходячи з результату справи, відповідно до якого вимоги банку задоволені на 76,1% від ціни позову.

Керуючись ст. 367 ч.ч. 1, 4, ст. 374 ч. 1 п.п. 1, 2, ст. 375, ст. 376 ч. 1 п.п. 1, 2, 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд –
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково,
рішення Ужгородського міськрайонного суду від 10 квітня 2023 року в частині задоволення вимог Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за простроченим кредитом у сумі 2589,60 грн (дві тисяч п`ятсот вісімдесят дев`ять гривень 60 коп.) і заборгованості за простроченими відсотками в сумі 10311,00 грн (десять тисяч триста одинадцять гривень 00 коп.) скасувати,
у цих вимогах позову відмовити,
у частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» отриманих фактично 40994,09 грн (сорока тисяч дев`ятисот дев`яноста чотирьох гривень 09 коп.) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду від 10 квітня 2023 року – без змін.
За результатом розгляду справи стягнути:
з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 1727,47 грн у рахунок відшкодування судового збору, сплаченого у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції;
з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 813,80 грн у рахунок відшкодування судового збору, сплаченого у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, який є днем складення повного судового рішення, але протягом тридцяти днів може бути оскаржена до Верховного Суду.

Судді