ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року 
м. Київ

справа № 240/16655/22
адміністративне провадження № К/990/20929/23  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Білак М.В., 
суддів: Губської О.А., Мацедонської В.Е., 
розглянувши у порядку письмового провадження справу
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року (головуючий суддя - Чернова Г.В.)    
на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 травня 2023 року (головуючий суддя - Боровицький О.А., судді: Шидловський В.Б., Курко О.П.)
у справі №240/16655/22 
за позовом ОСОБА_1 
до військової частини НОМЕР_1 
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.
I. ПРОЦЕДУРА
1. У серпні 2022 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не застосування січня 2008 року як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) при нарахуванні індексації грошового забезпечення за період з 13 квітня 2016 року по 28 лютого 2018 року; 
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 при нарахуванні йому індексації грошового забезпечення в період з 01 березня 2018 року по 13 лютого 2021 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 13 квітня 2016 року по 28 лютого 2018 року в сумі 75 604,14 грн, із застосуванням січня 2008 року як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця);
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити індексацію його грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 13 лютого 2021 року в сумі 144 175,73 грн, із урахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078. 
2. У обґрунтування позовних вимог зазначав про те, що під час проходження служби у Збройних Силах України у період з 13 квітня 2016 року по 13 лютого 2021 року отримав індексацію грошового забезпечення не у повному розмірі, оскільки під час її нарахування військовою частиною НОМЕР_1 було застосовано базовий місяць грудень 2015 року. 
3. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 травня 2023 року, позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо незастосування січня 2008 року як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) ОСОБА_1 при нарахуванні індексації грошового забезпечення за період з 13 квітня 2016 року по 28 лютого 2018 року.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 13 квітня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням січня 2008 року, як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.    
4. Позивач подав касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права в частині відмови у задоволенні позову, просить скасувати судові рішення в цій частині та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
5. Ухвалою Верховного Суду від 22 червня 2023 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
6. Судами попередніх інстанцій установлено, що позивач проходив військову службу в Збройних Силах України.
7. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 12 лютого 2021 року №33 позивача звільнено з військової служби у запас, відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням строку контракту). З 13 лютого 2021 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
8. Відповідно до відомостей грошового забезпечення позивачу за період з січня 2018 року по січень 2019 року нараховано та виплачено індексацію у сумі 0,00 грн. З січня 2019 року індексація нарахована та виплачена у сумі по 71,08 грн, 134,47 грн, 260,72 грн, 216,51 грн. 
9. Не погодившись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом.
ІII. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
10. Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції зазначав про те, що базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення за період з 13 квітня 2016 року по         28 лютого 2018 року є саме січень 2008 року, в якому постановою Кабінету Міністрів України від    07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» (далі - Постанова № 1294) встановлені підвищені розміри посадових окладів військовослужбовців.
11. Оскільки при нарахуванні індексації грошового забезпечення позивачу неправильно встановлено базовий місяць, то у спірний період нарахування індексації здійснювалось неправильно, що у свою чергу призвело до нарахування та виплати індексації грошового забезпечення у занижених розмірах.
12. Ефективним захистом порушених прав позивача є визнання протиправними дій відповідача щодо неправильного встановлення базового місяця, що в свою чергу вплинуло на правильність нарахування індексації за весь спірний період, а також зобов`язання здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення, з урахуванням виплаченої суми.
13. Після прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова № 704), якою затверджено схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил, а також наказу Міністерства оборони України від 01 березня 2018 року № 90 "Про встановлення тарифних розрядів осіб офіцерського складу Збройних Сил України" базовим місяцем для нарахування військовослужбовцям індексації став березень 2018 року. З 01 березня 2018 року підвищено розміри посадових окладів військовослужбовців, у тому числі, посадовий оклад за посадою, яку займав позивач.
14. Місяць підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру, є базовим місяцем при обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.
15. Окрім цього, суд першої інстанції зазначав про те, що відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, з квітня 2018 року індекс споживчих цін не перевищував 103%, а тому передбачені Законом № 1282-XII підстави для індексації грошового забезпечення позивача за вказаний період були відсутні.
16. Право на проведення індексації грошових доходів у військовослужбовців виникло лише у грудні 2018 року.
17. Оскільки за період з 01 березня 2018 року по 13 лютого 2021 року грошове забезпечення позивача індексації не підлягало, відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом.
18. Також суд звертав увагу на те, що у спірний період з 01 березня 2018 року по 13 лютого 2021 року позивачу нарахована та виплачена індексацію, у той же час не доведено, що розрахунок індексації здійснено без врахування пунктів 4-6 постанови КМУ №1078.
19. Вимога виплати індексації у заявлених сумах 75 604,14 грн та 144 175,73 грн визнана судом необґрунтованою, оскільки такі розрахунки здійснені позивачем самостійно, а нарахування суми індексації за певний період належить до дискреційних повноважень військової частини. 
20. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції. 
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
21. Позивач у обґрунтування касаційної скарги вказував на те, що оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні позову є необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам матеріального та процесуального права.
22. Суди першої та апеляційної інстанцій при прийнятті рішення в порушення вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 не досліджували та не встановлювали розмір підвищення грошового доходу позивача у березні 2018 року в порівнянні з лютим 2018 року; суму індексації, що припадала (склалася) на місяць підвищення грошового доходу (березень 2018 року).
23. Як наслідок, суди не встановили чи перевищує розмір підвищення грошового доходу позивача суму індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу (в цьому випадку це березень 2018 року - місяць у якому відбулося підвищення посадового окладу згідно рішень Уряду), чим саме необґрунтовано позбавили можливості отримання індексації грошового забезпечення з  01 березня 2018 року по дату звільнення.
24. У обґрунтування касаційної скарги позивач посилався на неврахування висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 23 березня 2023 року у справі № 400/3826/21, щодо застосування норм абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 та права військовослужбовців на отримання індексації грошового забезпечення, яка передбачена цими нормами в період з 01 березня 2018 року.
25. Незважаючи на сформовану Верховним Судом правову позицію (зокрема у постановах від        06 квітня 2023 року у справі №420/11424/21, від 09 травня 2023 року у справі №560/13302/21, від  09 травня 2023 року у справі №420/6982/21, від 03 травня 2023 року у справі №160/10790/22) щодо правильного застосування норм абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 та обставин, які підлягають дослідженню та встановленню судами при вирішенні питання нарахування індексації грошового забезпечення, суди першої та апеляційної інстанцій проігнорували такі правові позиції.  
26. Також касатор вказує на ігнорування судами норм Порядку № 1078, яким передбачено виплату двох видів індексації, а саме: «поточної індексації» на підставі абзацу 2 пункту 1-1 Порядку та «індексації-різниці» на підставі абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку.
27. У межах цієї справи не є спірним те, що базовим місяцем індексації у спірний період є березень 2018 року, а також що індекс споживчих цін не перевищував поріг індексації 103%. Спірним є виплата суми індексації у разі настання обставин, передбачених абзацами 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078, які відповідачем були повністю проігноровані.  
28. Зокрема, судами не було досліджено та встановлено місячний грошовий дохід позивача за лютий 2018 року; місячний грошовий дохід позивача за березень 2018 року; розмір підвищення грошового доходу у березні 2018 року в порівнянні з лютим 2018 року; розмір індексації, який припав на місяць підвищення посадових окладів (березень 2018 року); чи перевищив розмір підвищення грошового доходу у березні 2018 року суму індексації, яка припадала на цей місяць (місяць підвищення грошового доходу).
29. Відповідач у відзиві на касаційну скаргу вказував на відсутність підстав для перерахунку та виплати індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 березня 2018 року по 13 лютого 2021 року.
30. Враховуючи підвищення посадових окладів військовослужбовців з березня 2018 року у зв`язку з прийняттям постанови № 704, якою змінено (підвищено) розмір окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців, саме березень 2018 року в контексті застосування у спірних правовідносинах норми абзацу 1 пункту 5 Порядку № 1078 є місяцем підвищення доходів позивача (базовим місяцем). 
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
31. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, вважає за необхідне зазначити наступне.
32. Касаційне провадження у справі, що розглядається, відкрито з підстави, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
33. Спірні правовідносини склалися зприводу нарахування й виплати індексації грошового забезпечення за період з 13 квітня 2016 року по 13 лютого 2021 року. 
34. Позивач не погодився з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови у перерахунку індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 13 лютого 2021 року, у зв`язку з чим звернувся з касаційною скаргою. 
35. Колегія суддів враховує, що апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції завершився     09 травня 2023 року, і на той час уже існував висновок, сформований Верховним Судом зприводу питання застосування норм абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 щодо підстав виплати індексації грошового забезпечення та наявності/відсутності у військової частини дискреційних повноважень у цьому питанні (наприклад, у постановах від 23 березня 2023 року у справі №400/3826/21, від 29 березня 2023 року у справі № 380/5493/21, від 06 квітня 2023 року у справі №420/11424/21, від 12 квітня 2023 року у справі № 420/6982/21). Про це слушно зазначено в касаційній скарзі, а також про те, що суд апеляційної інстанції такі висновки залишив поза увагою.
36. Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
37. Відповідно до частин першої та другої статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
38. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
39. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 Закону № 2011-XII).
40. Згідно зі статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі - Закон № 2017-III) з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
41. Відповідно до статті 19 цього ж Закону № 2017-III державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
42. Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-XII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
43. Відповідно до статті 1 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
44. Згідно з положеннями статті 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
45. Відповідно до статті 4 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
46. Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін (частина четверта статті 4 Закону № 1282-XII).
47. Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (далі - Порядок № 1078).
48. У цій справі позивач звернувся до суду за захистом права на отримання, в тому числі щомісячної індексації - різниці за період з 01 березня 2018 року по 13 лютого 2021 року, оскільки відповідач цієї щомісячної індексації - різниці не нараховував і не виплачував, та одночасно з цим не визнавав права позивача на її отримання.
49. Верховний Суд у постанові від 23 березня 2023 року у справі №400/3826/21, за подібних цій справі обставин надавав оцінку нормам абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078, яка в силу приписів частини третьої статті 341 КАС України підлягає врахуванню під час касаційного перегляду цієї справи.
50. Згідно із викладеною позицією Верховного Суду, Порядок №1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, «поточної» та «індексації-різниці».
51. Право на поточну індексацію виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 1 січня 2016 року встановлений у розмірі 103 відсотка (абзац 2 пункту 1-1, абзац 6 пункту 5 Порядку №1078). Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзац 2, 5 пункт 4 Порядку №1078).
52. У цій справі правовідносини щодо нарахування й виплати поточної індексації з 01 березня 2018 року не є спірними, про що наголошував позивач у касаційній скарзі.
53. Також суди установили, що право на проведення індексації грошових доходів військовослужбовців виникло у грудні 2018 року і позивачу виплачувалася індексація до звільнення з військової служби. 
54. З 1 грудня 2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
55. Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувалися з 01 грудня 2015 року до 01 квітня 2021 року, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:
- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);
- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).
56. Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку №1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.
57. Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає Суду підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
58. Враховуючи те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, Суд дійшов висновку, що повноваження військової частини щодо виплати цієї суми не є дискреційними.
59. Застосовуючи вказаний підхід Верховного Суду, викладений у постанові від 23 березня 2023 року у справі №400/3826/21 та ураховуючи, що 01 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, з огляду на правила пунктів 5, 102 Порядку №1078 можна прийти до висновку що березень   2018 року став місяцем підвищення доходу ОСОБА_1 , за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
60. За такої умови відповідно до абзаців 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 слідує, що у березні 2018 року як місяці підвищення доходу ОСОБА_1 військовій частині належало вирішити питання, чи має останній право на отримання суми індексації-різниці.
61. З огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.
62. Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
63. Суди першої й апеляційної інстанції указані правовідносини не дослідили та не перевірили істотні для справи обставини, а відтак не підтвердили й не спростували доводи позивача про те, що він має право на отримання щомісячної індексації - різниці за період з 01 березня 2018 року і що це право порушив відповідач.
64. Тому для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078, ураховуючи спосіб, застосований Верховним Судом у справі №400/3826/21, судам у розглядуваній справі потрібно встановити:
- розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А) (визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року);
В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку №1078).
- суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б) (визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078));
- чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).
65. Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби. 
Сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).
66. Разом з тим, суди попередніх інстанцій формально підійшли до дослідження доказів та встановлення обставин, необхідних для правильного розв`язання спору, зокрема неправильно визначивши характер спірних правовідносин, які стосуються нарахування й виплати щомісячної суми індексації - різниці за період з 01 березня 2018 року по 13 лютого 2021 року, та, як наслідок, помилково не застосували абзаци 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078.
67. Верховний Суд наголошує, що за правилами статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
68. У порушення частини четвертої статті 9 КАС України судами не вжито визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
69. Таким чином, доводи позивача, викладені у касаційній скарзі, які слугували підставами для касаційного оскарження судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, знайшли своє підтвердження.
70. Суди попередніх інстанцій дійшли необґрунтованих висновків по суті спору, оскільки не врахували правових позицій Верховного Суду, в яких надавалася правова оцінка застосуванню абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078, помилково визначали характер спірних правовідносин у період з 01 березня 2018 року по 13 лютого 2021 року, що призвело до необґрунтованих та передчасних висновків у цій частині позовних вимог.
71. Отже, Суд зазначає, що суди попередніх інстанцій не вжили усіх, визначених законом, заходів та не встановили усі фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, у зв`язку з чим дійшли передчасних висновків по суті справи.
72. Водночас, обсяг повноважень суду касаційної інстанції, визначений статтею 341 КАС України, не дозволяє Суду встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
73. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 349 КАС України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.
74. Ураховуючи приписи статті 353 КАС України, а також те, що неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права під час розгляду справи допущені як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції, ці порушення неможливо виправити в суді касаційної інстанції, то оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню, а справа направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.
75. Під час нового розгляду справи суду необхідно, з урахуванням висновків, викладених у цій постанові, для цілей застосування положень Порядку № 1078 на підставі належних та допустимих доказів дослідити спірні правовідносини з урахуванням викладених у цій постанові висновків, надати оцінку вказаним обставинам й аргументам сторін та, у залежності від встановленого, правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права і постановити рішення відповідно до вимог статті 242 КАС України.
76. В неоскаржуваній частині, що не перевіряється Верховним Судом у межах цього касаційного провадження, рішення судів першої та апеляційної інстанції відповідно до правил статті 350 КАС України підлягають залишенню без змін.
77. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 345, 356 КАС України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В: 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 травня 2023 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати, а справу № 240/16655/22 в цій частині направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
В іншій частині рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 травня 2023 року у справі №240/16655/22 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.В. Білак
О.А. Губська  
В.Е. Мацедонська,
Судді Верховного Суду