справа № 357/3161/23
головуючий у суді І інстанції Ярмола О.Я.
провадження № 22-ц/824/13045/2023
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
18 грудня 2023 року                                                                    м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Мостової Г.І., 
суддів: Березовенко Р.В., Лапчевська О.Ф.,
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2023 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, -
в с т а н о в и в:
У березні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , у якому просила: стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини доходу відповідача, щомісячно, починаючи з 16 березня 2023 року та до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років.
Позов обґрунтовано тим, що під час шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народилася дитина - ОСОБА_3 .                               ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 досяг повноліття, але продовжує навчання у Державному професійно-технічному навчальному закладі «Білоцерківський професійний ліцей» та потребує матеріальної допомоги. Позивач працює, але отримує заробітну плату у мінімальному розмірі.
 
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 на період навчання, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку ОСОБА_1 щомісяця, починаючи з 22 березня 2023 року по 30 червня 2023 року.
Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 1073 грн 60 коп.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач не надає добровільно допомогу своєму сину, який потребує матеріальної підтримки, відповідач є працездатним, проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини на період його навчання не заперечив, повнолітній син сторін здобуває професію і на теперішній час навчання є основним видом його діяльності, він не має змоги працювати та повністю себе утримувати.
 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що наявність потреби ОСОБА_3 у матеріальній допомозі не підтверджена доказами. Судом першої інстанції не встановлено чи є денна форма навчання платною чи за рахунок державного бюджету, чи забезпечений студент проживанням, харчуванням, іншими засобами для навчання.
Зазначає, що висновок суду про те, що відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів, не відповідає дійсності, відповідач не був присутнім у судовому засіданні та не міг висловлювати свою думку, оскільки з 26 лютого 2022 року по 28 червня 2023 року він був мобілізований у ЗСУ.
Вказує, що судом першої інстанції залишено поза увагою те, що він не спроможний утримувати сина за станом здоров`я, а крім цього на його утриманні знаходиться малолітній син від другого шлюбу - ОСОБА_4 .
 
Також, відповідачем заявлене клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів: копії паспорту відповідача, витягу з наказу від 28 червня 2023 року № 179, виписки з медичної карти стаціонарного хворого, копії свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 ,копії військового квитка.
Клопотання обґрунтоване тим, що відповідач не мав можливості надати указані докази до суду першої інстанції, оскільки проходив службу в ЗБУ та знаходився на лікуванні.
Згідно з частиною 8 статті 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Отже, єдиний винятковий випадок, коли є можливим прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого процесуальним законом строку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких також покладений на учасника справи, у цьому випадку на відповідача.
Пунктом 6 частини 2 статті 356 ЦПК України передбачено, що в апеляційний скарзі мають бути зазначені, зокрема, нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.
Відповідно до частини 3 статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Системний аналіз змісту пункту 6 частини 2 статті 356, частин 1-3 статті 367 ЦПК України вказує на те, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі подання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.
Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи.
З матеріалів цивільної справи вбачається, що така розглядалася у спрощеному позовному провадженні, конверт з копією позовної заяви, додатками та ухвалою суду першої інстанції про відкриття провадження у справі отримані відповідачем 12 травня 2023 року, а відповідно до довідки від 16 березня 2022 року він перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 .
У зв`язку з викладеним, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для прийняття доказів, поданих відповідачем.
Позивач, у визначений ухвалою суду строк, не скористалася процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направила.
Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України.
За змістом частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З огляду на те, що зазначений спір є малозначний, ця справа є справою незначної складності, а тому справа розглядається судом апеляційної інстанції у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
 
Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дійшла таких висновків.
Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що сторони у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 від 23 березня 2005 року (а.с. 12).
Відповідно до довідки від 16 березня 2023 року № 101, виданою ДПТНЗ «Білоцерківський професійний ліцей», ОСОБА_3 є студентом денної форми навчання за професією «Майстер з діагностики автомобільних засобів» ДПТНЗ «Білоцерківський професійний ліцей» з 01 вересня 2020 року по 30 червня 2023 року (а.с. 13).
Згідно з витягом з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади № 2022/002404545 від 22 березня 2023 року позивач та повнолітній ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).
Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 2853 ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні у Зведеному терапевтичному загоні в/ч КНП «Чутівська центральна лікарня» з 18 червня 2023 року по 22 червня 2023 року (а.с. 56).
ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 57).
Відповідно до довідки від 16 березня 2022 року № 148, виданої ВЧ №  НОМЕР_4 , ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у ВЧ №  НОМЕР_4 (а.с. 58).
З витягу з наказу командира ВЧ №  НОМЕР_4 від 28 червня 2023 року № 179 вбачається, що солдата ОСОБА_1   вважати таким, що справи та посаду здав та з 28 червня 2023 року виключений зі списків особового складу ВЧ №  НОМЕР_4 та усіх видів забезпечення та направлено до ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 60).
Згідно з відмітками у військовому квитку ОСОБА_1 зараховано до списків в/ч № НОМЕР_4 25 лютого 2022 року та виключено зі списків 28 червня 2023 року (а.с. 59)
 
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частин 1, 2 статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Відповідно до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Предметом позову у цій справі є стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, за період з 22 березня 2023 року (дата подання позову до суду) по 30 червня 2023 року (дата закінчення навчання).
Звертаючись з позовом, ОСОБА_2 посилалася на те, що повнолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжує навчання на денній формі навчання, не має самостійного заробітку і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, однак, відповідач матеріальної допомоги добровільно не надає.
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють дохід повнолітнього ОСОБА_3 , однак будь-які докази, що йому призначена академічна стипендія або він має свій дохід матеріали справи не містять. 
Відповідачем не надано доказів неможливості надавати матеріальну допомого своєму сину ОСОБА_3 . 
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є працездатною особою та 28 червня 2023 року його виключено зі списків в/ч № НОМЕР_4 , а з наданої відповідачем виписки із медичної карти стаціонарного хворого не вбачається, що за станом здоров`я він не має змоги працювати, що свідчить про можливість відповідача працевлаштуватися, отримувати дохід та, відповідно, надавати матеріальну допомогу своїм дітям.
Доводи апеляційної скарги щодо неможливості сплачувати аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, з підстав того, що відповідач має на утриманні малолітнього сина, з урахуванням того, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження його матеріального стану, а також того, що він утримує малолітнього сина, також не звільняють відповідача від обов`язку, як батька, утримувати свого сина від попереднього шлюбу, який продовжує навчання, а тому не має можливості працевлаштуватися та потребує у матеріального забезпечення.
 
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваному рішення щодо наявності підстав для стягнення аліментів ґрунтуються на вимогах закону та відповідають обставинам справи.
 
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія апеляційного суду вважає, що рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2023 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Оскільки, судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги не відшкодовується та покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.
Керуючись статтями 367, 369, 375, 381-384 ЦПК України, суд -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених  пунктом  2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

 
 
Головуючий                                                                        Г.І. Мостова
 
Судді                                                                                              Р.В. Березовенко
 
                                                                                     О.Ф. Лапчевська