Номер провадження: 22-ц/813/6970/23 
Справа № 686/5659/23
Головуючий у першій інстанції Тордія Е.Н.
Доповідач Карташов О. Ю.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.

за участю секретаря судового засідання — Мокана В.В.

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 
відповідач – ОСОБА_2 
третя особа - Хмельницький відділ державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду 
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 14 червня 2023 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог - Хмельницький відділ державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про звільнення від сплати заборгованості за аліментами,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по сплаті аліментів.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 10 листопада 2013 року між ним та ОСОБА_2 укладений шлюб . У вказаному шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 жовтня 2019 року шлюб було розірвано. 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 квітня 2019 року стягнено аліменти з позивача на користь відповідача щомісячно, але менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 березня 2019 року і до повноліття дитини.
У 2023 року відповідачка звернулася до Хмельницького відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із виконавчим листом про стягнення аліментів починаючи з 13 березня 2019 року. 
12 січня 2023 року старшим державним виконавцем Хмельницького відділу ДВС ЦУМЮ (м. Київ) було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Відповідно до довідки – розрахунок заборгованості із сплати аліментів у ОСОБА_1 наявний борг із сплати аліментів з 18 квітня 2019 року по лютий 2023 року у сумі 97315,43 грн і сума штрафу 48657,72 грн.
Із зазначеним боргом позивач не згоден виходячи з того ,що з 1 червня 2019 року по 31 серпня 2019 року, 01 січня 2020 року по 31 жовтня 2020 року, 1 червня 2021 року по 31 серпня 2021 року, 2 січня 2022 року по 13 жовтня 2022 року, 21 грудня 2022 року по 14 січня 2023 року дитина перебувала на повному його утриманні.
У періоді з 1 червня 2019 року по 31 серпня 2019 року, 1 червня 2021 року по 31 серпня 2021 року дитина була на шкільних канікулах разом з ним у селі Карпівці Хмельніцької області.
З 01 січня 2020 року по 31 жовтня 2020 року вони проживали разом з відповідачем та сином в м. Чорноморську однією родиною.
З 02 січня 2022 року відповідач та їх син виїхали до м. Хмельницький у зв`язку з тим, що почалися зимові канікули та в подальшому дистанційне навчання. Після початку повномасштабного вторгнення російських військ на територію України відповідач разом із сином виїхала з м. Чорноморську до м. Хмельницький, у квартирі разом зі своїми батьками мешкали до жовтня 2022 року, а син у вказаний період проживав разом з батьком за його адресою. У зв`язку з тим, що син проживав більшість часу з позивачем було прийнято рішення про влаштування дитини до Ружичанського ліцею Розсошанської сільської ради. Вказаний ліцей син відвідував з 09 вересня 2022 року по жовтень 2022 року.
У зв`язку із вищевикладеним позивач ОСОБА_1 просить його звільнити від сплати аліментів за ті періоди коли їх спільна дитина проживала разом із ним.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 14 червня 2023 року ухвалено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Хмельницький відділ державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про звільнення від сплати аліментів – задовольнити частково.
Звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами за рішенням Хмельницького міського суду від 18 квітня 2019 року за період січень, березень, червень, липень 2020 року на суму 11300,00 грн.
В інший частини позовні вимоги залишите без задоволення.

Суд першої інстанції керувався тим, що відповідач не заперечує проти отримання грошових коштів в рахунок сплати аліментів в періоди: січень, березень, червень, липень 2020 року на суму 11300,00 грн, дійшов висновку про наявність підстав для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментах на утримання дитини, за цей період.
Інші підстави звернення до суду свого підтвердження в судовому засіданні не встановлені.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 14 червня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу 

Апеляційна скарга мотивована тим, що докази, які були подані на обґрунтування позову були більш ніж достатніми для задоволення позову.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи 

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Пояснення учасників справи

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

У судовому засіданні, в режимі відеоконференції, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гуменюк А.П. надав усні пояснення по суті справи, доводи скарги підтримала, зазначивши при цьому, що рішення суду першої інстанції є помилковим, а також прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

З копії свідоцтва про народження вбачається, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками в свідоцтві про народження зазначено: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 7).
З постанови № 70739165 від 12 січня 2023 року державним виконавцем Хмельницького відділу ДВС ЦУМЮ (м. Київ) та розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 27 лютого 2023 року вбачається, що було відкрито виконавче провадження про стягнення аліментів з ОСОБА_1 , заборгованість зі сплати аліментів складає 97315,43 грн (а.с. 12, 13).
Із довідки Ружичанського ліцею Розсошанської сільської ради № 18 від 08 лютого 2023 року слідує, що ОСОБА_3 2014 року народження навчався у 2 класі Ружичаського ліцею з 01 вересня 2022 року по 04 жовтня 2022 року (а.с. 9).
Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини Розсошанської сільської ради № 12 від 20 січня 2023 року було вирішено запропонувати батькам звернутися до суду із позовом про визначення місця проживання дитини та батьку ОСОБА_1 влаштувати сина ОСОБА_4 до навчального закладу для отримання освітніх послуг (а.с. 10).

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Колегія суддів вважає, що таким вимогам закону, оскаржене рішення відповідає в повній мірі.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Конвенцією про права дитини закріплено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.
У статті 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини
Стягнення з одного з батьків аліментів на утримання дитини, за умови, що ця дитина проживає з ним та перебуває на його утриманні суперечить положенням статті 181 СК України, за якою аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до статті 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Зазначена норма не встановлює вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення.
З урахуванням предмета цього спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.
Згідно з частиною четвертою статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування . Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Приписами ч. 1 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вирішуючи спір, місцевий суд встановив, що малолітній ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 після розірвання шлюбу проживає з матір`ю ОСОБА_2 з 2019 року.
За домовленістю сторін час від часу перебуває у батька. Не зважаючи на те, що відповідачем не заперечується факт находження дитини разом з батьком, позивачем не надано допустимих та належних доказів, які в сукупності надали можливість вважати, що саме у визначений у позові періоди, відповідачка ухилялась від утримання сина , а позивач проживав разом з сином та повністю його утримував.
Відповідач підтверджує факт того, що дитина в періоди: січень, березень, червень, липень 2020 року проживала у батька.

Таким чином, нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з отримувачем аліментів, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо скасування заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , що стягуються з нього за період - січень, березень, червень, липень 2020 року в сумі 11300,00 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, доводи апеляційної скарги його не спростовують, ухвала постановлена у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 14 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.
Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді                                                                                            В.А. Коновалова

В.В. Кострицький