У Х В А Л А  
14 листопада 2023 року
м. Київ
справа № 755/14315/21
провадження № 61-15153ск23
Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.
розглянув касаційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури на постанову Київського апеляційного суду від 07 вересня 
2023 року у справі за позовом Київської міської ради, комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс»                       до ОСОБА_1 , треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Пролог», товариство з обмеженою відповідальністю        «Гарант Рент Інвест», товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Вектор Плюс» про витребування майна з чужого незаконного володіння
В С Т А Н О В И В:
20 жовтня 2023 року подана касаційна скарга заступника керівника Київської міської прокуратури (далі - заявник) на постанову Київськогоапеляційного суду від 07 вересня 2023 року.
У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржувану постанову, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Ухвалою Верховного Суду від 24 жовтня 2023 року заяву ОСОБА_2 про самовідвід задоволено.
 
Відведено суддю Верховного Суду Пророка В. В. від розгляду справи № 755/14315/21 за позовом Київської міської ради, комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору,                            на стороні відповідача: ТОВ «Пролог», ТОВ «Гарант Рент Інвест»,                               ТОВ «Нью Вектор Плюс», про витребування майна з чужого незаконного володіння за касаційною скаргою заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах Київської міської ради на постанову Київського апеляційного суду від 07 вересня 2023 року. Касаційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах Київської міської ради на постанову Київського апеляційного суду від 07 вересня 2023 року у зазначеній справі передано для проведення повторного автоматизованого розподілу.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ                     між суддями для розгляду справи визначено суддю-доповідача Ігнатенка В. М.
Згідно частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України  (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду                         і вирішення справи.
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк              на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень обґрунтоване тим, що копію оскаржуваної постанови прокуратура не отримувала, оскільки не приймала участь у справі.                  З повним текстом оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції заявник ознайомився 05 жовтня 2023 року під час ознайомлення з матеріалами справи, про що свідчить відмітка в матеріалах цивільної справи.
 
Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку, касаційний суд враховує, що оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі, а будь-які причини не можуть розцінюватися                 як абсолютна підстава для його поновлення. Поновленню підлягає лише строк, який пропущений з об`єктивних і, які не залежали від волі та поведінки особи, причин. Якщо строк поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.
Розглянувши клопотання, касаційний суд дійшов висновку, що вказана заявником причина пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень свідчить про пропуск процесуального строку з поважних причин.
Встановлені обставини є підставою для задоволення клопотання і поновлення заявнику строку на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 07 вересня 2023 року.
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, з огляду                          на наступне.
Відповідно до пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає касаційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання                         чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний                        код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.
Проте заявником не зазначено відповідних відомостей.
За таких обставин необхідно подати до Верховного Суду виправлену касаційну скаргу, оформлену у відповідності до вимог статті 392 ЦПК України, та надати копії цієї скарги відповідно до кількості учасників справи.
Касаційний суд також повідомляє, що з 18 жовтня 2023 року введено в дію Закон від 29 червня 2023 № 3200-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або                           її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі),               що забезпечує обмін документами.
Так, частиною п`ятою статті 14 ЦПК України встановлено, що суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки-повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування                             її окремих підсистем (модулів).
Адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети                       в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат (частина шоста статті 14 ЦПК України).
Відповідно до частини сьомої статті 14 ЦПК України особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами,                           суд надсилає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права                              у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення                       від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Оскаржуючи судові рішення, зазначені у пункті 1 частини першої 
статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку                                  із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої                                          статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судових рішень.
Касаційна скарга заявника, не у повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.
Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник визначає                        пункт 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України, пункт 1 частини третьої                  статті 411 ЦПК України. 
Як вбачається зі змісту касаційної скарги, заявник посилається на постанови Верховного Суду, в яких викладено висновки про застосування норм права                     у подібних правовідносинах, що не враховані в оскаржуваних судових рішеннях, однак при цьому чітко не зазначає підставою касаційного оскарження                            з посиланням на відповідний пункт (пункти) статті 389 ЦПК України.
Разом з тим, Верховний Суд зауважує, що у разі касаційного оскарження судових рішень, зазначених в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України,   на підставі пункту 2 частини другої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі має бути мотивоване обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду                  та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, з чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті),                        а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин                         та змістовним обґрунтуванням мотивів такого відступлення.
У касаційній скарзі відсутнє вмотивоване обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду, що не є виконанням вимог цивільного процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України).
Крім того, підставою касаційного оскарження постанови Київського апеляційного суду від 07 вересня 2023 року заявник вказує відсутність                             у подібних правовідносинах висновку Верховного Суду щодо питання застосування статей 387, 388 Цивільного кодексу України, статті 35 Закону України «Про власність»,  статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування» (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення 
пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.
Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12 листопада 2020 року у справі № 904/3807/19.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що заявником у касаційній скарзі                      не обґрунтовано необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо відповідних норм права.
Касаційна скарга заявника в частині визначення підставою касаційного оскарження судових рішень пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України                   не відповідає зазначеним вимогам закону.
За таких обставин заявнику необхідно подати до Верховного Суду виправлену касаційну скаргу, оформлену у відповідності до вимог статті 392 ЦПК України,               та надати копії цієї скарги відповідно до кількості учасників справи. 
Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно                           до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга та додані матеріали подаються до суду в електронній формі через електронний кабінет.                  У разі подання скарги та доданих матеріалів в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень                        статті 43 цього Кодексу.
З матеріалів касаційного оскарження постанови Київського апеляційного суду від 07 вересня 2023 року встановлено, що касаційна скарга направлена засобами поштового зв`язку 20 жовтня 2023 року, про що свідчить конверт                     зі штрихкодовим ідентифікатором 0315080779900.
До касаційної скарги додано докази направлення касаційної скарги з додатками іншим учасникам справи.
Однак, порядок долучення до касаційної скарги її копій іншим учасникам справи відповідно до кількості учасників справи у разі подання касаційної скарги                       в паперовому вигляді, що передбачено пунктом 1 частини четвертої                            статті 392 ЦПК України - порушено.
Таким чином, заявнику необхідно надати до суду касаційної інстанції копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
Відповідно до частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху), про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Оскільки касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України, вона відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України залишається без руху.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду
У Х В А Л И В:
Поновити заступнику керівника Київської міської прокуратури строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 07 вересня 2023 року.
Касаційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури на постанову Київського апеляційного суду від 07 вересня 2023 року залишити без руху, надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений судом строк вимог цієї ухвали в частині визначення підстав касаційного оскарження, касаційний суд як підставу касаційного оскарження пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України при вирішенні питання про відкриття касаційного провадження не врахує.
У разі невиконання у встановлений судом строк інших вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                             В. М. Ігнатенко