ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний номер справи : 643/6351/20 Головуючий в 1 інстанції: Сіденко С.І.
Номер провадження 22-ц/819/95/23 Доповідач: Воронцова Л.П.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2023 року                                                                         м. Херсон

Херсонський апеляційний суд Херсонської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого (суддя доповідач)                        Воронцової Л.П.,
судді :                                                        Орловська Н.В.,
                                                       Пузанова Л.В.,
секретар                                                Доброва К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Цюрупинського райлонного суду Херсонської області від 24 листопада 2021 року у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу,
ВСТАНОВИВ :
В квітні 2020 року Моторне ( транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з вище зазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 08 липня 2017 року у селі Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Mercedes Benz 230 E», державний номерний знак « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_1 та «Mercedes Benz 320 E», державний номерний знак « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок якої транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.
Згідно постанови Голопристанського районного суду херсонської області від 21.08.2017 у справі №654/1932/17 ОСОБА_1 визнано винним у вказаній ДТП.
Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП не була застрахована.
Потерпіла особа повідомила позивача про факт дорожньо-транспортної пригоди та подала заяву про відшкодування заподіяної йому шкоди, а МТСБУ визначило розмір заподіяної шкоди і здійснила регламентну виплату останній
Відповідно до Звіту №77/07-17 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mercedes Benz 320 E», належного ОСОБА_2 становить 235 694,28 грн., а ринкова вартість вказаного автомобіля – 183 480 грн.
Враховуючи, що витрати на відновлювальний ремонт перевищують вартість транспортного засобу до ДТП, останній вважається за законом знищеним, і його власнику підлягає відшкодуванню різниця між вартістю транспортного засобу до ДТП і після ДТП. Регламентна виплата становить 94 480 грн.(181 480 грн. - 89 000 грн.).
Відповідно до постанови Херсонського міського суду від 12.12.2017 , справа №766/18826/17 ОСОБА_2 також визнано винним у вище зазначеному ДТП.
Керуючись приписами ст.36.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі- Закон №1961-1У), про визначення розміру страхового відшкодування у разі, якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб, позивач визначив такий розмір в сумі 47 240 грн.(94 000 грн. : 2).
Вартість проведення експертизи та встановлення матеріального збитку становить 2 076 грн., загальний розмір витрат складає 49 316 грн.
Посилаючись на приписи ч.1 ст. 1191 ЦК України, ч.2 ст.38 Закону №1961-1У, позивач вважає , що відповідач повинен відшкодувати йому в порядку регресу завдану шкоду, яку у добровільному порядку останній , незважаючи, на направлену йому претензію не відшкодував.
Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь МТСБУ в порядку регресу завдану шкоду в сумі 49 336 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 102 грн.
Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 24 листопада 2021 року задоволено у повному обсязі.
Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, необґрунтованість та незаконність судового рішення.
В обґрунтування скарги зазначає, що :
-Згідно п.4 Висновку експерта №239/07.20 від 20.07.2020 відсутній причинний зв`язок між його діями та подією ДТП, однак суд не взяв звіт до уваги, вказавши, що обставини ДТП і встановлення ступеня вини кожного з її учасників не є предметом розгляду даної справи, при цьому далі суд встановлює наявність такого зв`язку без будь-яких підстав і доказів; відмова суду від прийняття доказів відповідача є необґрунтованою; 
-Рішення суду суперечить ч.1 ст.43 ЦПК України, ч.1 ст.49 ЦПК України, ч.2 ст.89 ЦПК України, п.2 постанови пленуму ВСУ від 27.03.1992 № 6, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод;
-Судом при вирішенні спору застосовано норма ст.1187 ЦК України, натомість, мала бути застосована норма ч.1 ст.1188 ЦК України, оскільки предметом позову є шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, не визначався ступінь вини відповідача в події ДТП; та не враховано висновки Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.11.2012 №6-29605св12 та постанови Верховного Суду України від18.03.2020 № 328/2750/18 про відшкодування шкоди спричиненої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки з урахуванням ступеню вини кожного учасника;
-Відповідно до Висновку експерта від 20.07.2020 шкода, заподіяна автомобілю ОСОБА_2 не внаслідок зіткнення транспортних засобів, а внаслідок «злетіння» з дороги, та при обранні останнім швидкісного режиму, який відповідає п.12.6 г1 ПДР він мав технічну можливість уникнути ДТП, вказані обставини судом не досліджувалися;
-В основу судового рішення покладено наданий позивачем Звіт, який не відповідає вимогам належності і допустимості доказу, тому не може бути достовірним доказом вартості відновлювального ремонту, оскільки він не містить відомостей про обізнаність експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і, що він підготовлений для подання до суду, про що зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі №522/1029/18: не містить додатків, які є невід`ємною його частиною і містять відомості щодо технічного стану КТЗ : фотографічні зображення, дані, що підтверджують розрахунки та суперечить п/п с) п.4.4 Розділу 1У Методики товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ; порушено порядок проведення оцінки КТЗ – його не повідомлено про проведення оцінки, чим позбавлено права оскаржити зазначену оцінку, що суперечить п.5.2 Методики;
-Вартість відновлювального ремонту згідно звіту, який взято позивачем при визначенні розміру регламентної виплати включає в себе ПДВ, що суперечить абз.2 ст.36.2 Закону;
-Суд поклав на нього обов`язок спростування визначеного позивачем розміру відшкодування, хоча в даному випадку обов`язок надання доказів на підтвердження позовних вимог належить позивачу, проте належність і допустимість доказу судом не досліджувалася;
-Ним подавалася до суду заява про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, однак не була розглянута, а рішення з цього приводу не приймалося і йому не направлялося, до ЄДРСР відомості не вносилися, що є порушенням ст.182 ЦПК України;
-У відзиві на позов та запереченні він зазначав на численні зловживання позивачем процесуальними правами та просив застосувати до останнього заходи процесуального примусу у вигляді штрафу, які суд не розглянув і рішення з даного питання не ухвалив, що є порушенням ст.182 ЦПК України;
       Просив :
-Залучити в якості спеціаліста для роз`яснення обставин ДТП ОСОБА_3 ,
-Скасувати рішення суду, відмовити у задоволенні позову,
-Стягнути з позивача на його користь витрати з оплати судового збору при подачі апеляційної скарги.
       У відзиві на апеляційну скаргу МТСБУ зазначає, що оскільки судовими рішеннями встановлено вину обох учасників ДТП, а розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення, однак судові рішення не містять відсоткового співвідношення вини кожного з водіїв у ДТП, то вина є рівнозначною 50 : 50. Предметом спору у даній справі є відшкодування шкоди в порядку регресу, а не встановлення ступеня вини кожного з учасників пригоди, як вірно зазначено судом. Відповідач був належним чином повідомлений про проведення огляду КТЗ з метою визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля належного ОСОБА_2 . Просило відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
       В судове засідання апеляційної інстанції учасники справи не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, місце і час розгляду справи, тому колегія суддів вважає можливим справу розглядати у їх відсутність, в порядку ч.2 ст.372 ЦПК України.
       Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
       Задовольняючи позовні вимоги МТСБУ, суд першої інстанції виходив з доведеності судовими рішеннями вини обох учасників у ДТП, і доведеності позивачем розміру відшкодування потерпілій особі заподіяної шкоди, виплату 50% якої здійснено МТСБУ ОСОБА_2 та права позивача регресної вимоги до відповідача і стягнення понесених витрат.
Колегія суддів частково погоджується із висновком суду з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 08 липня 2017 року о 12 год. 55 хв. у с.Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області сталася ДТП за участю автомобіля «Mercedes Benz 230 E »,  номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля « Mercedes Benz 320 E», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , в результаті якої пошкоджені обидва транспортні засоби.
Постановами Голопристанського районного суду Херсонської області від 21 серпня 2017 року та Херсонського міського суду Херсонської області від 12 грудня 2017 року, які набрали законної сили, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 визнано винними у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.
Згідно зі звітом про оцінку транспортного засобу від 05 серпня 2017 року № 77/07 - 17, складеного ТОВ «СОС Сервіс Україна», на замовлення МТСБУ, - розмір майнової шкоди, спричиненої власнику автомобіля «Mercedes Benz 320 E», номерний знак НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, становить 94 480 грн.
На день скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована, тобто не було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тому 11 липня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ з повідомленням про ДТП, а 14 вересня 2017 року із заявою про виплату страхового відшкодування.
Наказом МТСБУ від 25 січня 2018 року №810, з урахуванням довідки № 1 від 22 січня 2018 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, вирішено сплатити потерпілому ОСОБА_4 страхове відшкодування в розмірі 47 240 грн.
Згідно з платіжним дорученням від 25 січня 2018 року № 705401 МТСБУ перерахувало ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 47 240 грн на його банківський рахунок, що підтверджується копією цього платіжного доручення.
Доводи скарги ОСОБА_1 щодо платіжного доручення як неналежного доказу у справі підлягають відхиленню, оскільки факт переказу та отримання ОСОБА_2 страхового відшкодування не спростовано і останнім не заперечується, а посилання апелянта на судову практику у спірному питанні на рішення суду першої інстанції є безпідставним, оскільки відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.
Відповідно до висновку №239/07/20 від 20.07.2020 автотехнічної експертизи фактичні дії водія автомобіля «Mercedes Benz 230 E», формально невідповідні вимогам Правил дорожнього руху, хронологічно були першими в пригоді, і були необхідними умовами для створення небезпечної ситуації, яка вимагала адекватних дій другого учасника події – водія автомобіля «Mercedes Benz 320 E », при цьому, за умови належних дій водія автомобіля «Mercedes Benz 320 E»за вибором швидкісного режиму руху, передбаченого п.12.6 г1 ПДР, він мав технічну можливість уникнути події навіть без застосування гальмування, тому фактичні дії водія автомобіля «Mercedes Benz 230E» не можуть розглядатися як такі, які стали причиною події, тому не знаходяться у причинному зв`язку з подією ДТП.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної  пригоди  життю, здоров`ю, майну третьої особи.
У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.2 цієї статті).
Згідно з підпунктом а) пункту 41.1 статті 41 МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно з пунктом 38.2.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Зазначеним Законом встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди заподіяної потерпілій у ДТП особі, а саме: в порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
За таких обставин суд першої інстанці дійшов правильного висновку про виникнення у МТСБУ права майнової вимоги у порядку регресу до відповідача і про стягнення з останнього суми сплаченого страхового відшкодування.
Суд першої правильно застосував до спірних правовідносин норми статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та статті 1191 ЦК України.
Щодо посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на те, що судом не взято до уваги висновок експерта №239/07/20 від 20.07.2020 , яким встановлено відсутність причинного зв`язку між його діями і подією ДТП, слід зазначити наступне.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
З огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини.
Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
За приписами статей 81,82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.
Згідно із частиною шостою статті 82 ЦПК України постанова у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
При дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватись на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в сукупності.(ст.110 ЦПК України).
Відповідно до висновку автотехнічної експертизи від 20 липня 2017 року фактичні дії водія ОСОБА_1 не перебували у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 08.07.2017.
Згідно постанови Голопристанського районного суду Херсонської області від 21 серпня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у порушенні Правил дорожнього руху п.п.2.3(б), 10.1, скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, в результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.
У справі, яка переглядається, суд не може надати перевагу висновку експерта, яким встановлено відсутність вини ОСОБА_1 у скоєнні ДТП за наявності преюдиційного  судового рішення, яке набрало законної сили, та встановлює наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей  позов, суд не вправі обговорювати відсутність вини такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. 
За викладених обставин колегія суддів вважає, що постанова суду про наявність в діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, не звільняє такого водія від відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП.
Оскільки, як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, судовим рішенням, яке набрало чинності встановлено вину і ОСОБА_2 у ДТП, що мало місце 08.07.2017 року, тобто обопільну вину обох учасників , без визначення її розміру, така шкода була правильно визначена МТСБУ як рівнозначна - і 1/2.
Відповідно до положення п.3 ч.1 ст.1188 ЦПК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Доводи апеляційної скарги у зазначеній частині висновки суду не спростовують і підлягають відхиленню.
Посилання відповідача у скарзі на те, що звіт, наданий позивачем на обґрунтування своїх вимог одержаний із порушенням порядку встановленого законом: не містить відомостей, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і що він підготовлений для подання до суду; не містить додатків, які є невід`ємною його частиною і містять дані стосовно технічного стану КТЗ (його складників), їх фотографічні зображення і дані, які підтверджують припущення і розрахунки , і він не був повідомлений про проведення такого огляду підлягають відхиленню з наступних підстав.
Відповідно до ч.ч.1,5 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Згідно ч.1, п.1 ч.2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами.
Як правильно зазначив суд першої інстанції, звіт про оцінку заподіяної шкоди є письмовим доказом у справі, а відповідач, у порушення вимог ч.1 ст.81 ЦПК України не надав докази на його спростування ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанціії, не заявляв клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи в судовому засіданні. 
Матеріали справи містять як звіт № 77/07-17 про оцінку розміру збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу від 05 серпня 2017 року, так і фототаблиці, протокол огляду транспортного засобу, ремонтну калькуляцію, а також повідомлення телеграфом ОСОБА_1 про запрошення для огляду КТЗ, направлене на адресу відповідача, зазначену в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, встановлену судом та зазначену у постанові суду про притягнення останнього до адміністративної відповідальності.
Доводи скарги про те, що вартість відновлювального ремонту згідно Звіту, взятого позивачем за основу при визначенні розміру регламентної виплати, включає в себе ПДВ, у порушення вимог абз.2 ст.36.2 Закону № 1961 – 1У, є підставними, оскільки дійсно розмір регламентної виплати визначено як різниця вартості КТЗ до ДТП та після ДТП, при цьому, до складової вартості КТЗ входить як вартість матеріалів так і вартість складових, що підлягають заміні, відповідно 16 332,96 грн і 208 555,32 грн, які визначені із урахуванням НДС, проте, якщо виключити із вказаних сум НДС, вартість КТЗ після ДТП складе 73 925,65 грн, замість 89 705,56 грн, тоді розмір відшкодування шкоди складе 109 554,35 грн ( 183 480 грн – 73 025,65 грн), а частка, яка підлягає стягненню з відповідача – 54 777,18 грн (109 554,35 грн : 2 ).
Разом з тим, відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, позивачем заявлено вимогу про стягнення 47 240,00 грн і суд не може вийте за межі заявлених позовних вимог.
Також суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог МТСБУ про стягнення з відповідача витрат на проведення експертизи .
Так, згідно з пунктом 40.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону.
Відповідно до пункту 3 Порядку залучення Моторним (транспортним) страховим бюро України аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, для визначення причин настання страхових випадків та розміру збитків, затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг від 23 лютого 2006 року № 5417, залучення представника МТСБУ для визначення причин настання страхових випадків, розміру збитків здійснюється на підставі договору з МТСБУ.
Згідно з пунктом 41.4. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих здійснює оплату послуг аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, залучених відповідно до пункту 40.3 статті 40 цього Закону.
У справі, що переглядається, установлено, що на підставі акту наданих послуг за дорученням МТСБУ № 1937 від 22 серпня 2017 року позивач 14 вересня 2017 року перерахував 540,00 грн - ТОВ «СОС Сервіс Україна» та 1536 грн. ТОВ «Аудатекс Україна» в рахунок оплати його послуг, наданих згідно з умовами договору.
За таких обставин, суди першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог МТСБУ про стягнення з відповідача витрат на проведення експертної оцінки визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля у розмірі 2 076 грн., однак безпідставно включив вказану суму до регламентної виплати страхового відшкодування, тому рішення суду у вказаній частині підлягає зміні, зменшенню стягнутої суми регламентної виплати з 49 316 грн. до 47 240 грн та стягнути витрати на проведення експертного дослідження у сумі 2 076 грн.
Посилання відповідача у скарзі на те, що ним подавалася до суду заява про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, яка судом не розглянута, що є порушенням ст.182 ЦПК України , є безпідставним, оскільки дана справа, відповідно до положень ст.19, 274 ЦПК України підпадає під ознаки малозначної, такої, що підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, проте справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні із повідомленням учасників справи, справа розглянута за відсутності відповідача, за заявою його представника про розгляд справи у їх відсутність, при цьому права відповідача не порушені, а зазначене ним порушення, як і посилання у скарзі на порушення судом ч.1 ст.43, ч.1 ст.49, ч.2 ст.89 ЦПК України є безпідставним та не вплинуло на результати розгляду справи і не є підставою для скасування судового рішення відповідно до положень ч.3 ст.376 ЦПК України.
Доводи апеляційної скарги про те, що у відзиві та запереченні відповідача містяться відомості про численні зловживання позивачем своїми процесуальними правами та клопотання про застосування до останнього заходів процесуального примусу у вигляді штрафу, які судом не розглянуті підлягають відхиленню, оскільки на висновки суду не впливають та не являються підставою зміни чи скасування судового рішення.
Не підлягають задоволенню вимоги відповідача щодо стягнення на його користь судових витрат зі сплати судового збору при поданні апеляційної скарги, відповідно до принципу пропорційності судових витрат, передбачених ст.141 ЦПК України.
Таким чином, за результатами перевірки доводів апеляційної скарги та законності судового рішення, колегія суддів дійшла висновку про її часткове задоволення, зміну рішення суду , зменшення стягнення з ОСОБА_1 завданої шкоди в порядку регресу з 49 316 грн до 47 240 грн, стягнення витрат на проведення експертного дослідження в сумі 2 076 грн. 
В іншій частині судове рішення залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області змінити.
Зменшити стягнуту із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України IBAN: НОМЕР_5 в АТ «Укрексімбанк» м.Київ, код ЄДРПОУ 21647131 завдану шкоду в порядку регресу з 49 316 грн до 47 240 грн.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 на користь Моторного ( транспортного) страхового бюро України IBAN : НОМЕР_5 в АТ «Укрексімбанк» м.Київ, код ЄДРПОУ витрати зі сплати вартості експертного дослідження в сумі 2 076 грн.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття , але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстації – Верховного Суду, у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.                        

Головуючий                                                                                Л.П.Воронцова

Судді :                                                                                Н.В.Орловська

                                                                                       Л.В.Пузанова 

Повний текст постанови виготовлено 31 жовтня 2023 року.