ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/2002/22                                                Головуючий суддя І інстанції Попова В. О.
Провадження № 33/818/1177/23                                        Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 листопада 2023 року                                                         м. Харків
Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., 
за участю секретаря - Вакули Н.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, -
в с т а н о в и в:
Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130  КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян на користь держави, що становить у розмірі 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки. 
Звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору, при накладенні адміністративного стягнення на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Постановою встановлено, що ОСОБА_1 04 грудня 2022 року о 12 годині 06 хвилин в місті Харків, по пр. Героїв Харкова в районі будинку № 266, керував транспортним засобом Daewoo Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук та неприродна блідість. Пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОНД водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України. Правопорушення вчинено повторно протягом року (постанова Київського районного суду м.Харкова від 18.07.2022; № справи 953/135/22).
Не погодившись з постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2023 року ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій він просить – постанову суду першої інстанції скасувати, провадження по справі закрити, обмежившись зауваженням.
Свої апеляційній вимоги апелянт обґрунтовує тим, що він є військовослужбовцем. 04 грудня 2022 року, отримавши бойовий наказ використав власний транспорт з метою прибуття у визначене наказом місце виконання бойового розпорядження із знешкодження загрози ракетного обстрілу у зв`язку з чим не міг виконати вимоги працівників поліції щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. В рамках військової служби обіймає посаду водій. Позбавлення його права керування транспортними засобами, на думку апелянта, ставить під загрозу виконання бойових завдань обумовлених його військовою спеціальністю. Крім того, на час складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 була подана апеляційна скарга на постанову Київського районного суду від 18.07.2022 року, що зумовлює скасування оскаржуваної постанови Орджонікідзевського районного суду від 23.02.2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 130 КУпАП.
Крім того, ОСОБА_1 просить поновити йому пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23.02.2023 року, посилаючись на те, що в судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_1 участі не приймав. Повний текст оскаржуваного рішення не отримував, а строк на апеляційне оскарження пропустив у зв`язку із військовою службою, пов`язаною із наданням відсічі збройній агресії Російської Федерації проти України. 
Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження відомостями матеріалів справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), зокрема військовослужбовцям, які беруть активну участь у відсічі збройній агресій Російської Федерації проти України, строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.
За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника.
В судове засідання 27 листопад 2023 року ОСОБА_1 для розгляду його апеляційної скарги не з`явився.
Згідно телефонного повідомлення та доповідної секретаря судового засідання Гуржія І.В. (а.с.45-46) щодо її результатів, апелянт не заперечував проти розгляду відповідної апеляційної скарги за його відсутності у зв`язку з перебуванням на військовій службі.
За таких умов, суд вважає прийнятним розглядати апеляційну скаргу ОСОБА_1 за відсутності апелянта в межах поданої ним апеляційної скарги та відомостей, наявних у матеріалах справи.
Дослідивши доводи апеляційної скарги та відомості, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні, передбаченого п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.
Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, які безпосередньо дослідив під час судового розгляду та дав їм обґрунтовану оцінку в оскаржуваному судовому рішенні, а саме відомостям, що містяться у: 
- відомості з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №225825 від 04 грудня 2022 року(а.с. 1), складеного інспектором УПП в Харківській області Мірошніченком Р.С. за адресою м. Харків, вул. Героїв Харкова, в якому зазначено факт керування ОСОБА_1 04.12.2022 року ТЗ Daewoo Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук та неприродна блідість. Пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОНД водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України. Правопорушення вчинено повторно протягом року (постанова Київського районного суду м.Харкова від 18.07.2022; № справи 953/135/22).
В графі «пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності» зазначив «власний номер телефону» та власний підпис. Будь-яких заперечень, пояснень чи зауважень щодо складеного протоколу, порушення його прав працівниками поліції жодним чином не зазначив;
- довідкою, згідно якої ОСОБА_1 отримував посвідчення водія (а.с.2);
- відомостей довідки згідно якої на ОСОБА_1 18.07.2022 року Київським районним судом м. Харкова накладено стягнення у вигляді штрафу за ч. 1 ст. 130 КУпАП за наслідком розгляду адміністративного провадження (протоколу ААБ№190888 від 26.12.2021 року (а.с.4);
- рапортом співробітника поліції від 04.12.2022 року (а.с. 9);
- направленням до КНП «ХОР» ОНД (а.с.6) згідно якого огляд не проводився;
- відомостей пояснень свідків (а.с.7-8);
- відомостями відеозапису фіксації обставин правопорушення (додаток до протоколу ААД№225825 (а.с.5), що є наявними на одному технічному носію, зокрема: відомостями файлу export-hqxnd (відео№1) з якого вбачається переслідування транспортного засобу (звуковий супровід тривалого переслідування із застосуванням спеціального звукового сигналу – сирени). Відеозаписом встановлено, що водій погодився на те, що відносно нього буде складено постанову за порушення правил дорожнього руху за проїзд на заборонене світло світлофору та протокол за ст. 130 КУпАП. На зазначене ОСОБА_1 повідомлено працівників поліції про те, щоб вони складали протокол та він поїде далі. 
Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.
В подальшому працівниками поліції в присутності двох свідків ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я у встановленому законом порядку. Водій відмовився виконати вимогу працівників поліції про проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в присутності двох свідків.
ОСОБА_1  ознайомлено з протоколом про адміністративне правопорушення. За час ознайомлення з протоколом водій про порушення діями або бездіяльністю працівників поліції його прав жодним чином не зазначив.
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Доводи ОСОБА_1 щодо оскарження постанови Київського районного суду у справі №953/135/22 від 18.07.2022 за наслідками розгляду протоколу ААБ№190888 від 26.12.2021 року, як підставу притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП у цій справі, не знайшли своє підтвердження та спростовується відомостями матеріалів справи та отриманими відомостями обліково-статистичної картки КП «Д-3».
З відомостей обліково-статистичної картки КП «Д-3» вбачається, що апеляційна скарга на постанову Київського районного суду у справі №953/135/22 від 18.07.2022 надійшла до Харківського апеляційного суду 04.08.2023 року, що свідчить про пропуск значного строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 18.07.2022 року.
Поряд з цим, постановою Харківського апеляційного суду у справі №953/135/23 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Харкова від 18.07.2022 року повернуто апелянтові. 
Доказів, які спростовують доводи апеляційної скарги щодо оскарження постанову Київського районного суду м. Харкова від 18.07.2022 року матеріали справи не містять.
Таким чином, постанова Київського районного суду м. Харкова від 18.07.2022 року у справі №953/135/23 набрала законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, тобто 28.07.2022 року, не була скасована та діяла на час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову Орджонікідзевського районного суду від 23.02.2023 постанова 
Тобто працівники поліції обґрунтовано склали протокол саме за ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Таким чином, твердження ОСОБА_1 в цій частині є безпідставними.
В решті вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 не містять доводів щодо незаконності та необґрунтованості оформлення матеріалу про адміністративне правопорушення, зафіксованому у протоколі ААД№225825 та зводяться до того, що особа, яка її подала, свою провину у цій справі визнає та просить обмежитись зауваженням без позбавлення права керування транспортними засобами через необхідність виконання бойових завдань обумовлених його військової спеціальністю.
Проте, санкцією ч. 2 ст. 130 КУпАП встановлено стягнення у вигляді накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Враховуючи вимоги примітки до ст. 22 КУпАП до правопорушень, передбачених, в тому числі, статтями 130 цього Кодексу зауваження не застосовується.
Враховуючи вимоги цієї статті суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості застосувати до ОСОБА_1 зауваження або інше стягнення без позбавлення права керування транспортними засобами.
Оцінюючи відомості доказів, які містяться у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, а саме: відмови особи, що притягається до адміністративної відповідальності від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. 
Так, згідно з вимогами п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно вимог п. 1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.2 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання сторони захисту на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі захисника не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и в :
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити, поновивши йому строк на апеляційне оскарження постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2023 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                 С.К. Шабельніков